Vadászat
A muszáj disznó átka
Szögi Tibor vadászlevelei
Szia egy szem Barátom!
Új gép. Új cím. Egy új szakasza az életemnek. Végre megvan az új számítógépem, egy ALTOS intel Celeron inside. Egy Terrabájtos, azaz egymilió Megabájtos. Rengeteg hely van benne és nagyon gyors. Megkezdődött egy új szakasza az életemnek, a nyugdíjas évek. Egy kicsit még fura, szokni kell. Nem kell reggelente korán kelni (hacsak nem pecázni, vagy lesbe megyek). Nem kell minden nap munkába menni. Azt csinálok amit akarok, no meg amit nagyon muszáj.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2012/10/Agrojager_muszaj_diszno-590x354-1-300x180.jpg)
Fotó: Szögi Tibor – Agro Jager News
No, ezzel a nagyon muszájjal folytatnám. Nagyon muszáj lenne a közeljövőben egy vaddisznót, vagy legalábbis egy süldőt lőni. Megígértették velem a munkahelyi kollégáim, hogy vaddisznópörkölt lesz az asztalon a búcsúbulimon. De hiába próbálkozom, hiába erőltetem a dolgot, csak nem akar sikerülni.
Úgy látszik utolért a „muszáj disznó” átka. Az utóbbi tíz napban már kétszer is találkoztam a kondával, rájuk is lőttem, de mindkét alkalommal sértetlenül vitték el a bőrük. Mi ebből a tanulság? Nem szabad görcsösen akarni, mindenáron disznót lőni!
* * *
No de akkor kezdjük az elején. Csütörtökön délután, június 9-én, háromnapos padéi portyára indultam. Győrmezőben az „AVIS” halastó négyes bazénja mellett van a Nagy Tibi és a kikindai Brane magaslese. Kukorica a szóróban. Fáradt olajos sár a dagonyában. Gyantás dörgölődző fával. Hát ide ültem én föl az este olyan fél nyolc körül. A disznók a négyes bazénban tartózkodnak (20–30 darab a Nagy Tibi szerint). A négyes bazén már két éve nem volt feltöltve vízzel. Az egész egy hatalmas nád- és gyékénytenger. Ideális búvóhely a disznók számára.
FRANCHI: hét év garanciával! A boltot a fényképre kattintva lehet elérni!
Sajnos a magasles is csak ideális búvóhelynek bizonyult a vadász számára. Ugyanis akkora vihar kerekedett, hogy sötétedés után se látni, se hallani nem lehetett. De még a hazamenésre se mertem gondolni. Dörgött, villámlott, a záporok jöttek-mentek.
Szerencsére a magaslest becsületesen megépítették, szalonit tetővel, lenyitható üvegablakokkal. Az esőtől meg is védett, de sajnos a hideg szél megtalálta a deszkák közötti réseket. Reggelre a lélek is belém fagyott, a fenekem elzsibbadt a sok üléstől (kilenc órát töltöttem ott fagyoskodva a kényelmetlen szűk kalitkában). Hát ne tudd meg, mennyire vártam a hajnalt.
Reggelre szép idő lett, elállt a szél, kiderült az ég. Hazamentek a legények (akik a hordókat görgették odafönt), semmi nyoma nem maradt az éjszakai dorbézolásnak. Öt óra tájt hazaindultam én is. Egy kicsit jobb kedvem lett ahogy megmozgattam a végtagjaim. Hát még milyen jó lett, amikor úgy 400 méternyire a magaslestől, a halastó töltésén belül megláttam az éjszakai tivornya nyomait. Minden feltúrva, felforgatva. Mintegy három szoba nagyságnyi területen nem volt egy tenyérnyi szűz hely sem. Hatalmas copákok nyomai közt kisebb és még apróbb csülkök nyomata a sárban. Semmi kétség, az éjszaka itt járt a konda.
Sietek haza. Közben a terveket szövögetem. Ma estére ide ülök ki a töltés tetejére, és ha újból ide jönnek…, de hát mért ne jönnének! Mosakodás. Pár falat, aztán alvás.
* * *
Este fél nyolckor már ott ültem a három lábú vadászszékemen, a töltés tetején egy kanyarulatnál, ahonnan beláttam jobbról is és balról is a töltés belső oldalát. Erről a részről csak nemrég húzódott vissza a májusi esők képezte tavacska (olyan focipálya nagyságú). Itt-ott még maradtak is olyan bokáig érő tócsák, néhol egy-egy kis gyékényfolt. De a lényeg az, hogy a gaz még nem nőtte be a területet és így könnyű dolgom lesz, ha majd megjelenik a becses társaság. Kedvemre válogathatok majd közülük (gondoltam én akkor). Úgy terveztem, nem maradok túl sokáig. Legfeljebb tíz óráig. Kilenckor sötétedik, és ha tízig nem érnek ide, akkor ma éjszaka már nem is jönnek, valahol másfelé lakomáznak.
Kellemes az idő. Élvezem a nyüzsgést körülöttem. Az őzek már megmozdultak. Itt is, ott is vöröslik az oldaluk a lemenő nap utolsó sugaraiban. Egy tapsifüles alig húsz méterre tőlem csipeget, válogat, zsenge fűszálat keres. A levegőben is nagy a forgalom. Szürke gémek jönnek-mennek, erre is meg arra is. Rekedt hangon rákiáltanak az alattuk szálló bakcsó komára, aki behúzott nyakkal szó nélkül tovább áll. Mit feleseljen a nagyokkal. Sárszalonkák, ketten hárman egy csapatban sziszegő szárnyakkal suhannak el észak felé.
Egyik pillanatban még itt vannak a fejem fölött, még rám is köszönnek sipítós hangjukon, a másikban meg már ki tudja hol járnak, eltűnnek a szemem elől. Nem úgy a négy nyári lúd, akiket már egy jó ideje figyelek. A hátam mögül jöttek és szép kényelmesen, ráérősen szállnak ők is észak felé, a nagy jázovai halastavak sík vize felé.
Észre se veszem és beesteledik. Fönt az égen még világos van, de a tó nádasából már kikandikál a sötétség. Az előttem lévő csupasz részen még valamelyest lehet látni. Drillingem távcsövét probálgatom. Talán most még lámpa nélkül is tudnák lőni. Hegyezem a fülem. Erőltetem a szemem, becsukom, megdörgölöm. Amikor újra kinyitom az előbb még sétálgató zsombékocskák visszamennek a helyükre és egy darabig még ott is maradnak.
No de mi az ott?! Egy fekete folt elválik a szemközti nagy feketeségböl. Majd még egy, meg még egy. Egyenest nekem tart. Most újbol egybeolvad az előttem negyven méternyire levő kis gyékényliget sötétjével. Szinte belefájdul a kezem a szorításba, úgy markolom drillingem nyakát. Minden idegszálam megfeszül. A puskatus a vállamhoz szorul. A jobb mutatóujjam a kibiztositott ravaszhoz ér. Ha a gyékényesből kiérnek, egy víztócsa fehéren csillogó tükrén kell, hogy áthaladjanak itt az orrom előtt.
FRANCHI: hét év garanciával! A boltot a fényképre kattintva lehet elérni!
Már szinte elöntött a siker mámoritó íze, amikor is a látvány visszapofoz a valóságba. Tőlem jobbra, 70–80 méternyire tovagördül egy fekete gömböc. Csendben, nesztelenül mint egy képzelet. Majd utánna a másik, harmadik, negyedik… Odakapom a puskám. Megvezetem a célkeresztet a fekete árnyon, nem ezt nem szabad, ez túl nagy darab, ez csakis a koca lehet. Keresek egy kisebb, egy közepes foltot. Már begörbül az ujjam, majdnem elcsattan a lövés amikor még egy gömböc begurul a képbe. A lelkiismeret megállítja a golyot. Mi van, ha az is koca? (Most csak kant és süldőt szabad lőni.)
Kiválasztok egy újabb, megfelelő, közepes nagyságút. Már majdnem elhúzom a ravaszt, amikor észreveszem, hogy még mindig jönnek, gurulnak ki a gömböcök a sötétségből. Se vége, se hossza. Ez itt van közelebb, majd ezt! Nem, amaz jobb lesz! Belezavarodtam a bőség kosarába. Rémülten térek észhez, hát ezek elvonulnak itt előttem úgy, hogy rájuk se sütöm a puskám. Már vagy száz méternyire lehet a társaság amikor felkapcsolom a puskalámpám reflektorját.
A vezérkoca megtorpan. A többiek mind mögötte egy kupacban, kicsik, nagyok, közepesek. A szikrázó sárgás-zöld szemekkel lett tele az egész objektív. Több volt a szikrázó fény ott, mint az égen a csillag. Tétovázok, hogyan lőjek be a kupacba? Ez a pillanat elég volt a vezérkoca részére. Egy röffenéssel megköszönte a jóságom (balgaságom) és már rohant is vissza az egész társaság oda, amerről jött, vissza a feneketlen sötétségbe.
Rémület. Most jutott el az agyamig, hogy elbaltáztam ezt a remek helyzetet, keresek egy, a szélén rohanó süldőcskét és amikor az orrához ér a távcsövem keresztje, elhúzom a ravaszt. Megnyugszom. Semmivel össze nem téveszthető pukkanás a visszhangja a dörrenésnek. Megvan az áhított süldő.
Hogy a zsákmányomhoz jussak, meg kell kerülnöm egy víztócsát… Nyilván elvesztettem az irányt a nagy kerülgetésben. De a disznó biztos, hogy megvan, csak épp rossz helyen keresem. No, majd reggel, világoson ec-pec meglesz.
Hát ne mondjam, az éjszaka sokat forgolódtam. És gondolhatod, ahhoz, hogy elaludjak nem a birkákat számolgattam, amint átugrálnak a kerítésen. Fekete gömböcök rohangáltak körösztbe-hosszába a szobámban. Amikor végre sikerült elaludnom, rémülten fölriadtam, hogy nem akar elsülni a puskám.
Reggel fél ötkor, amikor a vekker kiméletlenül fölébresztett gyűrött voltam és fáradt, fáradtabb, mint amikor lefeküdtem.
De igazán gyűrött, főleg a szám széle, akkor lett, amikor a két órás tüzetes keresés után egy csepp vért sem találtam. Pedig elhiheted, hogy megnéztem távol és közel minden fűszálat, minden csapát, minden bemenő és kijövő váltót a nádasba. Megtaláltam a nyomát a vonuló kondának, a megtorpanás helyét, a visszarohanásét. Sőt, később megtaláltam a lövedék vájta vályút a fölül repedezett, alul még puha iszapban. Megoldódott tehát a rejtély, ez volt az a „semmivel össze nem téveszthető” pukkanás, a biztos jel a biztos találatról.
Lelógó orral, izzadtan, piszkosan kullogtam haza. Becsomagoltam és egy nappal a tervezettnél előbb visszajöttem Zentára.
* * *
Tiz nappal később, június 20-án, hétfő délután újból Padéra indultam, hogy ismét szerencsét próbáljak. Valamivel korábban, már fél nyolc körül kint voltam Győrmezőben. Körbenéztem az előző kalandom színhelyén. Semmi. Se friss nyomak, se friss túrás. Megsértődtek, zokon vették a zaklatást. Viszont Bráne barátom szórójánál megdézsmálták a kiöntött csöves kukoricát. Ez jó jel. Nem mentek el a négyes bazenból, csak most másfelé járnak. No de merre? Ennek kell utánajárni.
Megyek tovább a töltésen. Megvizsgálok minden vadváltót ami átvisz a töltésen, minden nyomot, minden túrást a töltés mindkét oldalán. Hát nem valami bizalomkeltő amit találok. Igaz, elég száraz minden. Nehéz megállapítani, hogy járt-e mostanában erre a konda.
Aztán, ahogy haladok az Aranka (a háromszög) felé, fölcsillan a remény. A Pozsár tanya környékén már mind sűrűbben találkozok arra utaló nyomokra, hogy a konda erre portyázik. Találok egy nagyon ígéretes váltót. Már azon gondolkozom, hogy itt valahol fölállítom a három lábú vadászszékem. De nagyon gyorsan elállok ettől az ötlettől, mert a hátam mögött, úgy 400 méternyire, egy vidám társaság szénát gyűjt.
Az egyik traktor rónába kaparja a megszáradt hereszénát, a másik meg dörögve, csattogva bálába préseli. De a legények még ezt a zajongást is túlkiabálják. Dallikáznak, ordítoznak. Nyilván sör-e, bor-e, vagy pálinka van a dologba. Mert józan ember ebben a rekkenő hőségben nem viselkedne így.
Nincs más, tovább megyek. Habár nem nagy kedvem van hozzá, hisz arra már, közel az Aranka töltéshöz, nem nagy az esély, hogy kijönnek a disznók. Ott járnak a halőrök, a pecások, meg akinek arrafelé dolga van. No de most már mindegy. Legalább körbejárom az egész töltést. Holnap már könnyebb lesz a leshelyet kiválasztani. Kicsit közömbösen ballagok továb. Csak úgy tessék-lássék, vetek egy pillantás ide meg oda, hisz itt már nem lehet semmi ígéretes.
És mégis. Megdobban a szivem. Fölgyorsul a pulzusom. Egy friss vakondtúrás közepében ott egy egészen friss copák lenyomata. Most már figyelmesebben vizsgálom a kiszáradt talajt. Nehéz a nyomakat észrevenni, de azért mégis, ha nagyon odafigyel az ember, ott vannak a jelek. Egy-egy lerúgott göröngy széle, a letört, letaposott nádszál… Visszajött a vadászkedvem. Mi az, hogy visszajött. Ahogy tovább haladok, mind több jele van annak, hogy a konda mostanában erre jár. Fölcsillan a remény. Talán mégis ma este…!!!
Mind több a nyom, a jel, a remény. Találok egy nagyon ígéretes váltót. Itt nagy volt a forgalom az utóbbi napokban. Ez az, itt fogok lesben állni, azaz ülni. Lepakolok. Fölállitom a székem. Fölrakom a céltávcsövem. A puskám már rég töltve, már az induláskor beraktam egy 11,2 grammos Sellier & Bellot golyót, egy Brennekét és egy dupla nullást. Kikészitem a vizet, a vacsorát, a cseresznyés zacskót. Fészkelődök, helyezkedek amikor…
Jól hallottam? Mintha malac sivalkodott volna. Csend. Fülelek. Levegőt is alig veszek. Egyszer megint. Most már biztos, hogy malac volt. Most meg valami csobogás. Te jó ég! Itt a konda. Már kint dagonyáznak. Otthagyok csapot-papot, megindulok előre a töltésen.
Lassan haladok mint a csiga. Minden lépésre odafigyelek. Mintha hímes tojások közt lépkednék. Eltart egy ideig, mire odaérek. Odaérek. Föl se fogom. El se hiszem. Ott állok a töltés tetején, alattam a gyékényes tocsogóban, előttem olyan 50 méternyire ott a konda. Lakomáznak. Henteregnek. Oda se csesznek a világra. Egy-egy röffenés, az öregek kioktatják az ifijúságot. A kicsik, mind a kicsik általában, pajkosak, rosszak. Egymást oldalba bökik. A sértett elsírja magát. A mama megdorgálja a lurkókat. Én meg csak fönt állok a töltés tetején, szorongatom szegény drillingem nyakát és nem tudom mitévő legyek.
Ott előttem zajlik a disznó élet, mozog a sás, csobog a pocsár… Teljesen el vagyok veszve. Nem tudom mitévő legyek. Még teljesen világos van. Olyan fél kilenc körül lehet az idő. Amikor megoldódik a keleti kérdés. Egy süldő kijön a gyékényesböl a ritkás nádas partoldalba. Ott van előttem. Forgolódik. Jaj, mindjárt visszamegy a gyékényesbe. Izgatottan, kapkodva, a lapockája tájékára küldök egy lövést. Dörrenés, pukkanás, sivitás. Megint csak biztos jele a találatnak. No, de most nem tudok ezzel foglalkozni. Fölfordult a világ. Megmozdult a Föld. Csobogás, nádcsörgés, röfögés…. A töltésen egymás után ugranak át a disznók.
Gyorsan új golyót csúsztatok a csőbe. Most egy szép süldő jelenik meg a töltés tetején. Pár métert elfelé fut. A célkereszt rajta fekszik, de nem akarom fenékbe, inkább megpróbálom tarkón lőni. A durranáskor érzem, fölé lőttem. Gyorsan új lőszert a csőbe, mert már ott az új disznó.
Megint elhibázom. Újratöltök, várok… Egyszer csak kiugrik a töltés tetejére egy minidisznó, süldőmacska nagyságú malac. Majd mégegy, meg mégegy, meg mégegy… voltak vagy tizenketten. Libasorban, egymás után. Rohantak az anyjuk után. Úgy éreztem, hogy fel sem fogták a veszélyt, csak futottak, rohantak, mert a mama is rohant.
Leengedtem a puskám, már nem is bántam, hogy a mamát elhibáztam. Egy darabig csak ott álltam. Valóság vagy csak káprázat csupán. Később, amikor a rálövés helyét megvizsgáltam, rá kellett jönnöm, hogy megint elpuskáztam.
Másnap és harmadnap nem volt szerencsénk egymáshoz. De szerdán, amikor a halastó, kettes bazén töltésén mentem a leshelyem felé, történt valami, ami talán még annál is több, mintha meglövöm a „muszáj disznóm”.
Fél nyolc felé a Nap még magasan az égen. Megvallom, kicsit elbambultam, nem is voltam jelen, amikor valami fura hangokra lettem figyelmes. Kaffogás. Vinnyogás. A kanyar után ahogy kilépek, megtorpanok. Tőlem alig húsz méternyire egy rókacsalád magánélete.
A süldő rókák gondtalan, nemtörődöm, a mama aggódó élete. Megdermedek. Óvatosan a mobiltelefonomhoz nyúlok. A társaság észre se vesz. Nyomkodom a gombokat. Fényképezek. Nem hiszem el. Mert hogy a kölykök nem tudják, de hogy a mama se tudja?!! Levegőt is ritkán veszek. Nyomom a gombokat. Nem hiszem el. Mert hogy a kölykök dilisek, de hogy a mama?
Birkóznak, henteregnek, a mama probálja regulázni őket, de nem lehet. Megdöbbentő. Nem hiszem el. A rókacsalád már ott van öt-hat méterre tőlem. Most megtorpannak. Az egész társaság a szemembe néz. A mama szemében gyanú, a kölykökében kíváncsiság. Huncut kíváncsiság, de semmiképpen félelem. Nem bírom ki, elnevetem magam. Mi van ti bugrisok? Hova jöttök?
No, most vált komolyra a dolog. Az egész társaság szétrobbant, eltűnt, mint ha ott se lett volna. Pedig ott volt és ott is marad örökké a lelkemben és a fotókon. Sajnos otthon, amikor fölraktam a fotókat a gépre, rá kellett jönnöm, hogy a mobiltelefonom nem épp egy teleobjektíves fényképezőgép. Ott vannak a képen, de hiányzik a szemükből az a huncut csillogás.
A vadászegyesülettöl kaptam kölcsön egy fél vaddisznót a búcsúbulira. Tehát az ebéd biztosítva, csak éppen az íze, az én szám íze volt egy kicsit más.
Zenta, Vajdaság
Vadászat
…és megtört a jég!!
Király Attila vadászíjász kislányával közösen vadászott. Az élményeiről beszámolt lapunknak:
A lányom két éve kísér és együtt eddig nem sikerült semmit elejteni. Nem jutottam lövéshez, vagy, ahogy ő mondja: “mindig az jön be, amire épp tilalom van”, vagy az utóbbi időben elhibázom – ilyen is volt. Talán rágörcsöltem, nagyon szerettem volna egy közös elejtést.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Kiraly_Attila_Ozbak-3-300x225.jpeg)
Fotó: Király Attila – AJN
13:30-kor már az autóban ültünk. A pár napja kihelyezett vadkamera többek között egy egyagancsú bakot is lencsevégre kapott – volt esély, hogy bejön. Kevés esély volt, de volt. Miután átvergődtünk a határon, ami “összeért”, lepecsételtetve a papírt, hogy viszem-hozom az íjat, a magyar számom bemondta az unalmast. Kiskunhalason megszervízelték, így már tudtam szólni a vadőrnek, hogy érkezünk. Már az erdőben jártunk, párszáz méterre a leskunyhótól, alig várva, hogy beüljünk, mikor – elakadtunk. A favágók hulladékainak segítségével sikerült kivergődni a “fosóhomok” csapdájából, a kocsit otthagyva gyalog indultunk a kunyhóig, az akciótól piszkosan és csuromvizesen. Közben bolond szél támadt, szerencsére épp jó irányból.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Kiraly_Attila_Ozbak-4-300x225.jpeg)
Fotó: Király Attila – AJN
Jeget mondanak. Fákat kicsavaró szelet. Velem meg ott a gyerek. Hát, meglehetősen ideges voltam. Mézesszívet vettem elő, javítja a koncentrációt. És éhes is voltam. Meg ideges. Amint ott bontogatom a kevésbé csörgős zacskót, amibe otthon átöntöttem, a szemem sarkából két őzet pillantok meg a szórón!! Lassan szemügyre véve állapítom meg, hogy suta, de nem bakkal – hanem a gidájával.
Rékával lefilmeztük és elégedetten ültünk vissza, mikor elmentek. Jó, hogy elmentek – nem jó, ha kiszúr a suta és riaszt. A szél tovább játszotta bolond játékát és két nyúlon meg három szajkón kívül nem jött semmi. Aztán egy karvaly, ami odavágott a vadgerlének, de elhibázta. Lassan szürkült. Kezdtem elveszíteni a reményt – pedig olyan biztosan éreztem: ma elejtünk valamit!
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Kiraly_Attila_Ozbak-1-300x225.jpeg)
Fotó: Király Attila – AJN
Léptek zaja verte fel az addigra már lecsendesedett erdőt.
– Jön valami – súgtam a lányomnak. De ahogy jött, már ment is – a forgó szél elárult bennünket, és távolodni hallottuk a lábak neszét. Odébb riasztott is. Nnna, ez nem a mi napunk – akartam épp mondani a vadőrnek. De furcsa érzés lett úrrá rajtam. Jobban kellene bíznom – gondoltam. Ekkor ütött szöget a fejembe a gondolat: DNY-i szél fúj, az őz DK-re volt, és délre futott. A stressz-szagot arrafelé hagyta ott. Ha arról jön valami, mindenképp megérzi a szagunkat, tehát mindegy. Szemből, balról, de még hátulról is jöhet bármi – ha nem fordul a szél, mint ma már háromszor.
Még végig sem gondoltam, szemből-jobbról, keleti irányból megjelent a bak! Két év alatt nagyon sok helyzetet kihagytam (pl ág volt előtte, erősen szürkült és lámpázni kellett volna…). Elkezdtem megfeszíteni az íjat, erre fölkapta a fejét! Negyedig kihúzott íjjal vártam, hogy ismét lehajoljon. Két örökkévalóság után ez meg is történt, ismét inni kezdett. Kihúztam az íjat és fókuszáltam. Mivel múltkor fölé lőttem (ma a próbalövések nagyon jól mentek!), kissé lejjebb húztam az íjat – túlzottan nem mertem, mert az a tapasztalat, hogy ilyenkor okvetlen alá lövök. Igyekeztem jól oldani, nem siettem el. Jónak éreztem. A bak viszont eldőlt – gerinclövés…
Üröm került az örömbe. Épp ez az, amit mindig próbálok elkerülni. Még ma is beszéltünk róla a lányommal, hogy azért gyakorolok sokat, hogy ne szenvedjen a vad. Az Attila Kelemen féle vadászkésemmel megadtam a kegyelemdöfést.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Kiraly_Attila_Ozbak-2-300x225.jpeg)
Fotó: Király Attila – AJN
Biztos voltam benne és a videó igazolta is: mire a vessző odaért, a bak rogyasztott.
Zúgjon neki odaát!
Írta és fényképezte: Király Attila
Van egy jó vadásztörténete, egy szép vadászélménye?
Küldje el az info@agrojager.hu címre
Vadászat
Egy csodás vadászat
Pető Zsolt 2024. augusztus elsején egyéni vadászaton vett részt, vaddisznóra vadászott. Élményeiről beszámolt lapunknak az elejtő:
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Peto_Zsolt_vaddiszno-2-300x167.jpeg)
Fotó: Pető Zsolt – AJN
Kedves Vadász Barátok! Szeretném megosztani veletek vadászatom történetét. Miután elhelyezkedtem a kedvenc vadászterületemen, sokáig csak várakoztam. Éjfél után azonban a repcetarlón, amin déli szél fújt, északi irányból kiváltott az áhított vad. Természetesen északi irányból érkezett a közeli napraforgótáblából. Cserkelésre semmi esélyem nem volt a körülmények miatt. Jó pár mély levegővétel után úgy döntötttem, hogy lövést teszek a vadra. Miután lejött a horizontól, célba vettem és egy jó találattal hoztam terítékre a fényképen látható vaddisznót. A lövés pillanatában tudtam, hogy 200 méternél messzebbre van tőlem.
FRANCHI: hét év garanciával! A boltot a fényképre kattintva lehet elérni!
Az öreg Sauer 90 300 W. még mindig a legjobb vadász fegyverek között van! A Federel Power Shock 11,7 g lövedéktől azonnal helyben maradt a kan. Miután birtokba vettem, ellenőriztem a távolságot, amit GPS-el mértem meg. A lőtáv pontosan 370 méter volt! Az illetékes vadászati hatóság bírálata szerint a nagyagyarak hossza elérte a 23,7 és a 24,8 centimétert.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Peto_Zsolt_vaddiszno-1-300x169.jpeg)
Fotó: Pető Zsolt – AJN
A kisagyarak körmérete meghaladta a 6,7 és 6,9 centimétert. A hatóság szakemberei aranyéremmel díjazták a trófeát! Köszönöm Vidoczi Zoltán barátomnak a munkáját, aki elkészítette a trófeaalátétet ennek a különleges trófeának!
Külön köszönetemet szeretném kifejezni barátaimnak: Zolikám, Danikám, Csabikám!
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Peto_Zsolt_vaddiszno-3-300x290.jpeg)
Fotó: Pető Zsolt – AJN
Nagy boldogság nekem ez az élmény és ez a trófea, amit soha nem felejtek el!
Írta és fényképezte: Pető Zsolt
Van egy jó vadásztörténete, egy szép vadászélménye?
Küldje el az info@agrojager.hu címre
Frommer
FRANCHI: Hogyan tisztítsuk meg a sörétes puskát?
A sörétes puska tisztítása egy olyan része a vadászatnak, amelyet nem szabad alábecsülni, ha azt szeretnénk, hogy fegyverünk mindig olyan állapotban legyen, hogy bármikor elindulhassunk vadászni. A puska tisztításának elsajátítása minden vadász számára elengedhetetlen, hogy a vadászat után a legjobb állapotban várakozzon a fegyverszekrényben. A vadászat sok apró dologból áll össze: érzelmek és adrenalin, a természet közelsége és az élővilág tisztelete, a vadásztársakkal megosztott pillanatok, valamint a magányos séták a vadászkutyánkkal s végül, de nem utolsó sorban a vállunkon, a kezünkben ott kell lennie szeretett fegyverünknek is, amellyel, ahogyan minden mással, törődnünk is kell. Cikkünk, – amelyet Albert Attila, a FROMMER kereskedelmi igazgatója fordított – az olasz fegyvergyár, a 155 éves FRANCHI útmutatását tartalmazza és néhány tippet kaphatunk, hogyan végezzük el a „terepi” karbantartást, hogy a vadászpuskáink mindig csillogóan tiszták legyenek!
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/pulizia-fucile-2-300x200.jpg)
A nedves, párás környezet a legnagyobb ellensége a fémnek és a farészeknek. Forrás: Franchi / FROMMER
A sörétes puska tisztítása ugyan egy apróság a vadászat élményében, de megkerülhetetlen. Ahogy minden tapasztalt vadász tudja, ezt nem lehet elhanyagolni és valljuk be, fegyverünk gondozása, ha valóban szeretjük ezt a szenvedélyt, igazán jó érzést ad. Sokan beszámoltak már erről s persze ki ne ismerné azt a megnyugtató érzést, mikor végeztünk a művelettel.
Hogyan tisztítsuk a félautomata sörétes puskát?
Először is, végezzünk megfelelő karbantartást. Számos tényező fenyegeti a vadászfegyverek állapotát, ezért nagy figyelmet kell fordítani a karbantartásra. Különösen az új engedéllyel rendelkező vadászok számára fontos, hogy tiszta fegyvereik legyenek és ennek érdekében jó szokásokat alakítsanak ki!
Egy vadásznap, legyen az rövid vagy egész napos, számos külső tényezőt hozhat, ami veszélyeztetheti a puska integritását. A lőpor robbanása miatt keletkező maradványok és lerakódások, a növényi szennyeződések, levéldarabok, harmatcseppek, nedvesség vagy eső, sár, izzadt tenyérlenyomatok és egyéb külső tényezők is veszélyeztethetik a vadászfegyver épségét.
Fontos, hogy a sörétes puskákat a tisztítás előtt szedjük szét. Mielőtt bármilyen karbantartást elkezdenénk, elengedhetetlen, hogy gondosan szétbontsuk a puska fő részeit és az ismereteinknek megfelelően megvizsgáljuk.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/image1-3-2-1024x1024-1-300x300.jpeg)
Kedvelt márka a Ballistol. Fotó: Dr. Szilágyi BAy Péter / Agro Jager
Hogyan olajozzunk a félautomata sörétes puskát?
Szedjük szét, vegyük le a csövet és tárat. Hasonlóképpen járjunk el a bock vagy dupla fegyvereknél is és a fődarabok szintjéig bontsuk szét a puskáinkat – ahol az ejektor részeit alaposan tisztítsuk meg.
Az elsütőszerkezet más történet, mivel az a tusában marad, így azt általában terepi karbantartáskor nincs lehetőségünk megbontatni.
A bock puskáknál, miután eltávolítottuk az előagyat, a csövet, az első lépést már teljesítettük is, miközben a félautomata sörétes puskák szétszedése után mélyebb tisztításra nyílik lehetőségünk, szemben a hagyományos dupla vagy bock puskákkal.
Ezenkívül a Franchi vadászfélautomata puskák, amelyeknek inercia mechanizmusa elöl helyezkedik el, a visszarugó pedig az előagy alatti csőre van szerelve, még könnyebben tisztíthatóak. Elég csak eltávolítani az előagyat, és már hozzá is férünk! Még a legapróbb porszemek is elérhetők… például egy fogkefével!
Általánosságban elmondható, hogy az Affinity 3 és Affinity 3.5 félautomata puskák, az elülső inercia működési rendszerrel, kevesebb karbantartást igényelnek, így könnyítve a vadász dolgát.
Miután a puska szétszerelésre került, a tisztítást gondosan meg kell kezdeni.
Hogyan tisztítsuk meg a hagyományos sörétes puskákat?
Miután a puskát szétszereltük, el kell távolítani minden szennyeződést, ami a vadászat során rakódott le. Puskatisztító pálcák, rongyok, fogkefék vagy kefék, mind megfelelő eszközök erre a célra!
Különös figyelmet kell fordítani a cserélhető choke-ok és a csövek tisztítására.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2022/08/IMG_20220816_083844-300x153.jpg)
Cserélhető szűkítésekkel egy FRANCHI Feeling sörétes fegyver. Fotó: Agro Jager
Először, miután szétszereltük és eltávolítottuk őket, durva ronggyal és acéltisztítóval kell megtisztítani, amíg az összes szennyeződést le nem szedtük a csövek belső felületéről. Nagyon fontos megtisztítani a csövet ott is, amely a choke-okat tartja. Addig folytassuk, amíg minden lerakódás el nem tűnik.
A sörétes fegyverek töltényűrjeit se felejtsük el: gondosan meg kell tisztítani, mivel ez az első olyan terület, ahol a korrózió elindulhat. Ha van előrelátásunk és nem várunk túl sokáig, ha két-három vadásznaponta megtisztítjuk a csöveket, a munka viszonylag minimális lesz.
Célszerű minden alkalommal áthúzni egy tisztító pálcát a csövön, majd végül egy zsíros, “vastagabb” olajjal befejezni a műveletet, hogy a fémet szigeteljük a levegőtől.
Tisztító pálcák minden fegyvertisztító készletben megtalálhatók a fegyverboltokban.
Fokozott figyelemmel járjunk el akkor, ha gyöngygolyót használtunk – vaddisznóhajtások esetén.
Ezt azért szükséges megtenni, mert a golyó nagy szennyeződést okoz, így az első szabály: ne várjunk túl sokáig!
A Pegoraro Tiro Dinamico lőszerei kedveltek a gyöngygolyó szerelmeseinek körében. Fotó: Frommer / Agro Jager News
Miért szükséges olajozni a sörétes puskát?
A vadász az a fajta ember, aki nem hátrál meg és még a nehéz környezeti és időjárási körülmények között is elindul, mert a vadászat izgalma az oka annak, hogy bármilyen esős, nyirkos és hideg idő van, a vadászat nem marad el. Egyébként, ha a puska tisztításáról van szó, a legfőbb ellenség mindig ugyanaz: a víz! Hogyan védhetjük meg tehát a sörétes fegyvereinket?
A fegyver szárítása sajnos önmagában nem elegendő, mivel olajréteg nélkül nincs semmilyen védelem a nedvesség ellen. Már egyetlen vízcsepp, nedves környezet is problémát jelenthet,vagy ha a forró fegyvert visszarakják a tokba és olyan kondenzáció keletkezik, amelyek végeredményben a korrózióhoz vezet.
FRANCHI: hét év garanciával! A boltot a fényképre kattintva lehet elérni!
Minden félautomata puska, amely terepmintás (camo) bevonattal vagy még jobb esetben Cerakote bevonattal rendelkezik, nagyobb ellenállást garantál az időjárási hatásokkal szemben és ideális extrém vadászati körülmények között, például vízivadak vadászatánál.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/Kepernyokep-2024-09-06-182656-300x76.png)
Franchi Affinity 3 Cerakote bevonattal. Forrás: Franchi
A Cerakote egy ultrafinom kerámia alapú festék, amely kiváló ellenállást biztosít az időjárási hatásokkal szemben.
Alternatívaként, a barnított puskákat gondosan olajozva kell tartani vadászat után, és ennyi… alapvetően ezzel a művelettel kész is vagyunk!
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/image3-1-3-1024x768-1-300x225.jpeg)
Különféle fegyverápoló szerek közül lehet válogatni a FROMMER polcain. Fotó: Dr. Szilágyi Bay Péter / Agro Jager
Végül, de nem utolsó sorban: hogyan ápoljuk a farészeket?
Valljuk be, amikor vállra vesszük a puskát és érezzük az alatta melegedő faanyagot, az mindig különös élmény, bármilyen korúak a vadászok. Vannak vitrinpuskák, amelyek szinte túl szépek, hogy igazak legyenek, és vannak azok a fegyverek, amelyek velünk járják a legkülönbözőbb kalandokat.
A Franchi fegyvermárkát, 1868-ban az olasz, Luigi Franchi alapította. A technológia fejlődése mellett a FRANCHI a hagyományt is tiszteli és ma is kaphatóak, rendelhetőek fatusával a fegyvereik. Fotó: Dr. Szilágyi Bay Péter / Agro Jager
Ha egy vadásznak ilyen típusú puskája van, amely talán gyönyörű fatusával rendelkezik, akkor néhány „csata” nyomával is számolnia kell. A szenvedélyes, romantikus vadászok még térképnek is tekinthetik ezeket, amelyek megörökítik a puskáinkkal az összes közösen átélt vadászatot.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/02/Frommer-1-300x163.png)
FROMMER, Magyarország legnagyobb fegyverboltja! Kattints a képre és keresd meg a hozzád legközelebb lévő vadászboltot és a szerződött fegyvermestereket!
Mivel a fa élő anyag, az első dolog, amit szem előtt kell tartani, hogy sérülhet használat közben. Bár nincs rá varázsital, vannak apró lépések, amiket megtehetünk.
Ha lakkozott fafelülettel van dolgunk, karbantartásra nincs szükség, viszont ha megsérül, nagyon nehéz helyreállítani. Az olajozott fa azonban közvetlenül a vadász által is karbantartható, anélkül, hogy szakemberhez kellene fordulni.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2022/08/IMG_20220816_084135-2-1-300x152.jpg)
Ne hanyagoljuk el a farészek ápolását sem! Fotó: Dr. Szilágyi Bay Péter / Agro Jager
Amennyiben nincsenek mély repedések, elegendő a fegyverboltban kapható olajjal kezelni a fát és az visszanyerheti eredeti megjelenését és fényét.
Ez az olajozott tusák valódi szépsége, mert mindig újra vissza lehet állítani őket az eredeti állapotukba!
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/Agro-Jager-FROMMER-Vadaszbolt-2-300x210.jpg)
Albert Attila, a FROMMER Fegyverbolt kereskedelmi igazgatója. Fotó: Agro Jager / FROMMER
Összegzésként
Ezek a hasznos tippek, amelyek segítségével a félautomata sörétes puskát, illetve általában a puskákat tisztíthatjuk és gondozhatjuk. Ugyanakkor igaz, hogy a Franchi puskák valóban a vadász szolgálatára vannak tervezve.
Mert nem a szép fa vagy a szép gravírozás az, ami különbséget tesz, amikor a bozótosban járunk, a mocsaras vizekben vadászunk, vagy amikor a sár már a csizmánkig ér! A különbség abban rejlik, hogy olyan eszköz van a kezünkben, amely felejthetetlen érzelmeket ad nekünk!
Így, miután elvégeztük a munkát és odafigyeltünk a puskánkra… talán ideje újra vadászni indulni!
Fordította: Albert Attila | FROMMER Kft.
H-1089 Budapest, Szenes Iván tér 10.
Telefon: +36 1 210 3506
Mobil: +36 30 213 7334
You must be logged in to post a comment Login