Vadászat
Karakas István: Gondolatok napjaink vadgazdálkodásáról
Karakas István 1944. március 15. Nagymágocson született, majd gyerekkorát Kunszentmártonban töltötte. Apja fogságba került a háborúban, kilenc évesen ismerhette meg. Egész életében rajongott a természetért és erdész szeretett volna lenni. Persze, ahogy szokott lenni, nem vették fel. Ez azonban nem szegte kedvét és előbb Szarvason öntözési- és meliorizációs szakon végzett, majd a Debreceni Agrártudományi Egyetemen folytathatta az egyetemi tanulmányait. A későbbiekben megszerezte a Soproni Egyetem kiegészítő szakán az erdőkezelői felsőfokú képesítést és tovább folytatta a tanulmányait a Gödöllői Agrártudományi Egyetem vadgazdálkodási szakán. Fővadász megannyi helyen, vadgazdaságvezető – Szenes István fővadász meghívására – a Szarvasi Bemutató Gazdaságban, majd nevéhez köthető a Várerdei Vadaskert kialakítása. Bélmegyerben, egészen 78 éves koráig dolgozott. 2024. március 15-én töltötte a 80. életévét.
„Alapos önvizsgálatra van szükség, annak kapcsán pedig szemléletbéli változásoknak – paradigmaváltásnak – kell bekövetkezni”
Amikor valaki kezébe vesz egy valamilyen írást, és azt lapozgatja mindenképpen felmerül benne a kérdés, mi motiválta az írás szerzőjét gondolatainak megfogalmazására?
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/03/Agrojagernews_karakakas_istvan-2-300x200.jpg)
A fénykép illusztráció. Fotó: Pixabay
A válasz: a természettudományos törvényszerűségek parancsolta regulák, a jogszabályok és egyéb szabályzatok, az állampolgári kötelesség, az etikai törvények, az, hogy a társadalom tükrében miképpen jelenik meg a vadászatról és a vadászokról kialakult kép. Egy bizonyos értékrend, az, hogy „házon belül” mi önmagunkat, hogyan ítéljük meg. Ez a kép, ha nem egészen makulátlan, akkor ezen nem háborogni, méltatlankodni kell, hanem meg kell változtatni.
Általánosságban pedig a jobbítás szándéka volt a motiváló.
I.
A szóbeszéd és legendák helyett tények
Visszatekintést kell tenni, részben azért, hogy meghatározható legyen a kiindulópont. Másrészt azért, mert úgy gondolom, hogy a mai vadászok igen nagy többsége nem ismeri ezt az utat, amelyen eljutottunk napjainkig. Ez az időszak mintegy hat évtized, ami hát több mint egy fél évszázad. Ez idő alatt figyelemmel kísértem a történéseket, azokról feljegyzéseket is készítettem, amelyeket rendre igénybe is veszek.
FRANCHI: hét év garanciával! A boltot a fényképre kattintva lehet elérni!
Elsőként az jutott eszembe, hogy nem csak az élőhelyi viszonyokban, hanem a vadászok táborába tartozó emberek magatartásában, viselkedésében, szokásaiban is változások következtek be. Ezeket a változásokat a vadállomány mennyiségi és szerkezeti viszonyaiban bekövetkezett változások idézték elő döntően. Ki kell hangsúlyozni, hogy döntően.
Ha végig kísérjük ezt az utat, akkor azt látjuk:
1945-1950-es években a vadászterületek vadeltartó képessége 90-100 %-os volt.
Ezt mondhatjuk élőhelyi félkultúr állapotnak.
- Az élőhely szinte természetes ökoszisztémát alkotott.
- A vadfajok eloszlása kedvező volt
- A ragadozók megléte az ökoszisztémát szabályozta.
- Mondhatjuk, hogy az élőhelyek önszabályozó rendszert alkottak.
- Ez az időszak a vadászati igényeket teljesen kielégítette.
- A nagy vad az erdősült területeken, az apróvad a mezőgazdasági területeken élt dominálóan .
1950-1965 közötti időszakban
a természetes vadeltartó képesség még mindig 80-90 %-os volt.
- A II. világháború hatása, következményei, a tulajdonviszonyok változása, így a földtulajdon viszonyokban is jelentős változások következtek be.
- Erre az időszakra tehető, hogy a vad állami tulajdonba került.
- Jól látható, hogy élőhelyi differenciálódás következett be.
- Szembetűnő a vadállomány regenerálódása.
- A mezőgazdasági tevékenység kezdetlegesnek tekinthető, a gépesítettség foka alacsony.
- Ekkor jelentős mesterséges fácánnevelés és kibocsátás kezdődött.
1970-1980 közötti időszakban a vadeltartó képesség már csak 40-60 %-os volt. Voltak területek az ország több pontján, ahol ennél is rosszabb, 20-25 %-os.
- Szembetűnő a vadállomány ugrásszerű növekedése. Erre az időszakra tehető az erdei és mezőgazdasági vadkárok megjelenése és folyamatos növekedése.
- Ekkor már jól látható az apróvad állomány folyamatos degradációja, ennek következtében a vadállomány szerkezetének átalakulása egyértelművé vált.
- A fácánállomány szembetűnő növekedése látható ebben az időszakban. Ez egyértelműen a mesterséges nevelés és kibocsátás következménye.
- Azt az időszakot jellemzi a mezőgazdaság szerkezeti átalakulása, amely további markáns változásokat idézett elő, melyek között azonban némileg fellelhetők pozitív hatást kiváltóak is.
- Ettől az időszaktól ismét újabb erőteljes csökkenés látható mindhárom apróvad fajnál.
- A fogolyállomány szinte teljesen összeomlott!
- A mezei nyúl állomány folyamatosan és drasztikusan csökkent.
Vitathatatlan, hogy az élőhelyi adottságok döntő faktorjai a vadállománnyal való gazdálkodásnak. Ezért leszögezhető, hogy az agrárium bőségesen kiveszi a részét a kedvezőtlen környezeti hatások bekövetkeztéből.
Az intenzív gazdálkodási struktúra, az alkalmazott termesztés technológiák és a vele járó precíziós eszközök alkalmazásának a következménye, az élőhelyi adottságok romlása, ezek azonban folyamatosan bővülnek és egyre inkább fokozódnak. Az előzőekben tárgyaltak számadatokkal bizonyítottak. Ugyanakkor megállapítható az is, hogy a mezőgazdasági területek művelési ágaiban drasztikus változás nem következett be. A szántóföldi területek kismértékű csökkenése párosult az erdőterületek kismértékű növekedésével és a kivett területek növekedésével, ami az urbanizáció (a települések, utak, vasutak, autópályák) következménye.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/03/Agrojagernews_karakakas_istvan-1-300x200.jpg)
A fénykép illusztráció. Fotó: Pixabay
Evidens tehát, hogy más okai vannak a változásoknak. Ha az előbbieket alaposan átgondolva tanulmányozzuk, látható, hogy benne rejlik a „recept” is, a követendő út. Az agrárium szereplőinek sokkal visszafogottabban, mértéktartóbban kell terhelniük az élőhelyünket. A kialakult helyzetből adódik, hogy „néhányat vissza kellene lépnünk a jövőbe”.
II.
A vadgazdálkodás
A társadalom többségének – de sok vadásznak is – a vadgazdálkodás azt jelenti, hogy a vadat sütve- főzve meg lehet enni. A bérvadászoknak a vadászatot el lehet adni. Az élő vadat (mezei nyúl, fácán) el lehet adni, ajándékba lehet adni. Szociális célokra ajándékozni lehet, tehát így lehet a vaddal gazdálkodni. Az én olvasatimban nem csupán ezt jelenti. A vadgazdálkodás jelenti a vadállomány és élőhelyének védelmét, fejlesztését, gondozását, ápolását, őrzését.
Jelenti a rendszer állomány szabályozását, úgy mennyiségi, mint minőségi tekintetben. Jelenti a biológiai sokszínűség – biodiverzitás – megőrzését, fenntartását. Jelenti tehát a természeti erőforrásokkal való gazdálkodást.
A vadgazdálkodás magas szintű felkészültségen alapuló szakmai munka, amely az ökoszisztémában zajlik. Ezt pedig csak előre tervezetten lehet végezni, még mielőtt jóvátehetetlen, visszafordíthatatlan folyamatokat indítanánk el.
III.
A vadászat
A vadászat az ember ősi ösztönéből táplálkozó tevékenység. A vadászat a szabadidő eltöltés egyik formája, amely szórakozás, pihenés, kikapcsolódás formájában jelenik meg a mai vadász életében. Gróf Széchenyi Zsigmond örök érvényű gondolatai szerint „ A vadászat, vadűzés és erdőzúgás – de több erdőzúgás ” . Ennél kifejezőbbet nemigen lehet találni.
Napjaink embere azért megy ki a városi környezetből a szabad természetbe, hogy időlegesen legalább szabaduljon a mindennapok rohanó, zaklatott, feszített forgatagából. Ennek során a természet ölelésében, gondolataiban elmélyülve, feltöltődhet, felüdülhet, megpihenhet, mentálisan regenerálódhat. Szívet, lelket gyönyörködtető környezetben töltheti szabad idejét, ezáltal megszabadulhat a mindennapok nyomasztó gondolataitól.
A vadászat az ünnep!
Amit a természet templomában, erdőn, mezőn élünk meg, magányunkban vagy meghitt baráti társaságban. A vadászat szól a – közvetve ugyan – a kultúránkról, a borainkról, a lovainkról, a hagyományainkról, a kutyáinkról. A vadászat megvalósítja a vadállomány szabályozásának szakmai szempontok szerinti végrehajtását is. Ez tulajdonképpen egy szelekciós tevékenység.
Ez a szakmai munka egy vagy több ökoszisztémában zajlik. Ezeknek az ökoszisztémáknak az önszabályozó rendszere már nem, legalábbis nagyon korlátozottan működik, az embernek, – a vadásznak – kell szabályoznia. Szabályozni pedig csak az tudja, aki a rendszer működését alaposan ismeri. Kimondhatjuk, hogy bizonyos tekintetben a vadászat tehát a vadgazdálkodás része.
Ha egy esztendő során a munkafolyamatok összességét a ráfordított idő arányában vizsgáljuk, akkor azt látjuk, hogy maga a vadászat mintegy 30%-ot tesz ki csupán. Tehát 70%-át a vadgazdálkodás egyéb teendői alkotják.
FROMMER, Magyarország legnagyobb fegyverboltja! Kattints a képre és keresd meg a hozzád legközelebb lévő vadászboltot és a szerződött fegyvermestereket!
A vadászokról:
A vadászok – mint minden más embercsoportban is így van – sokfélék.
Van aki a természet szeretete, tisztelete, a szórakozás, a pihenés, a kikapcsolódás kedvéért megy vadászni.
Van, aki a társaság miatt, a közösen elfogyasztott ebéd vagy vacsora és az azt követő poharazgatás kedvéért megy vadászni.
Van, akinek ez egyszerűen státuszszimbólum, amit előfordul, hogy a dicsekvés szintjére silányítanak le.
Kézdivásárhelyi Benkő Pál írja: „Az igaz vadász több embertársainál, mert vadászerények ékesítik.”
Hogy mik is ezek a vadászerények? Hogy milyen az a vadász, akiről ezt bátran elmondhatjuk?
Az igaz vadász törvénytisztelő, igazmondó, nem irigy, nem kapzsi.
Az igaz vadászt a természet, a vad iránti alázat, tisztelet jellemzi.
Az igaz vadász szerénységével, szaktudásával, vadászias öltözködésével, handabandázás mentes viselkedésével tűnik ki embertársai közül.
Én e tekintetben kettő csoportra osztom a vadászok táborába tartozó társaimat.
Az egyik csoportban vannak a vadászok, a másikban pedig vannak emberek, akiknek van puskája.
Ki melyik csoportba tartozónak vallja magát, azt mindenki döntse el.
Ha arra gondolok, hogy a városi vadász azért megy ki a természetbe, hogy ott önfeledten pihenhessen, maga mögött hagyva otthonában, munkahelyén az elektronikus „munkaeszközeit”, akkor egy kissé elbizonytalanodok. Azért, mert különösen az elmúlt néhány esztendőben azt tapasztalom, hogy „a puska fordítva sült el ”!
Ugyanis nem, hogy otthon hagyták volna ezeket az „általuk nélkülözhetetlennek ítélt kellékeket”, hanem magukkal hozzák a vadászatra, a leshelyre, a lőállásokra. Ott, aztán mintegy „helyszíni tudósító”, folyamatosan telefonálnak, esetleg ezt még kiegészítik hangos átkiabálással barátaiknak a szomszédos lőállásokra, „jópofa” megjegyzések kíséretében. Jó, tudom, tudom megváltozott a világ. Na, de ha ilyen irányba, akkor ez baj.
IV.
Az ökológia a vadgazdálkodás alapja
Mindenki előtt világos, – legyen az vadász vagy gazdálkodó földtulajdonos vagy amatőr érdeklődő, szimpatizáns – hogy az élőhelyi viszonyok döntő jelentőségűek. Az ökológia – ismeretterjesztés szintjére leegyszerűsítve – környezetbiológiát jelent, alapja a kémia, fizika, biológia, matematika. Az élőlény és környezete szoros kölcsönhatás rendszert hoz létre és tart fenn. Alapegysége az ökoszisztéma.
Az ökológia ezeket az összefüggéseket vizsgálja, kutatja. Az élőlény is hat a környezetére és fordítva is így van, a környezet is hatással van az élőlényekre. Ebben a folyamatban állandó változások zajlanak. A változásokra az élőlények „mint egy lakmuszpapír” reagálnak, jelzéseket adnak. A tudomány ezeket ökológiai indikátoroknak – bioindikátoroknak – nevezi.
Az élőlények külön-külön nem vehetők ki abból az ökoszisztémából, amelyben élnek, ennél fogva a megoldás, az ökológiai indikátorokra alapozott vadgazdálkodás lehet. Nyilvánvaló, hogy a vadállomány fenntartásának az alapja a megfelelő táplálékbázis, a búvóhely, a nyugalom és a víz megléte. A kérdés középpontjában az élőhely, vadállomány és a vadgazdálkodás áll, nem pedig a vadászat.
Az élőhelyi adottságok ugrásszerű és folyamatos változásának következményei vannak. Ennek a kérdésnek a megoldása napjaink égető problémájává vált. Bizonyítható, hogy a vadászterületek többségén rendelkezésre álló természetes táplálékbázis nem elegendő. Azt a vadgazdának természetközeli megoldásokkal ki kell egészíteni.
Ehhez kiindulópontként el kell végezni a vadállomány elfogadható pontosságú számba vételezését, melynek direkt és indirekt módszerei vannak. Ezek után már számításokkal megállapítható a kérdéses vadászterület vadeltartó képessége, illetve a vadászterület vadtűrő képessége. Hangsúlyozom, hogy számításokkal.
A tevékenység már empirikus módszerekkel nem végezhető!
Napjainkban már nem elegendő például a hagyományos vadetetés, az eddigi nap mint nap tapasztalható gyakorlat nem folytatható. Be kell látni, hogy ezt a szakmai munkát már régóta nem lehet vélekedésekre, saccolásra, tippelésre, szakmai hitekre, hiedelmekre alapozni. Meggyőződésem, hogy nagyon alapos önvizsgálatra van szükség, melynek kapcsán szemléletbéli változásnak – paradigma váltásnak – kell bekövetkezni úgy az agrárium szereplői, mint a vadgazdálkodók körében.
Tudomásul kell venni azt is, hogy – nagyon helyesen – a vad az állam tulajdona, nem pedig a vadászoké, nem is a földtulajdonosoké, de még csak nem is a vadásztársaságoké! Nekem is, mint állampolgárnak, a villamosvezetőnek, a fogtechnikusnak, a bolti eladónak is van pl. 0,1 db őzünk, valamennyi dámvadunk és így tovább. Ez azonban „nem csak úgy van”.
Ezt az állapotot az élőhelyi környezet tartja fenn! Ezt a tőkét kapja meg a vadgazdálkodó működtetésre. Ennek a tőkének van mennyisége. Van szerkezete – faj, ivararány, korosztály viszonyok. Van értéke, ami egy-egy vadászterület vonatkozásában több száz millió forintot jelent.
Önvizsgálatra van szükség azért is, mert fenntartás nélkül el kell fogadni, hogy a vadállomány, más élőlényekkel együtt – nemzeti kincs – a természetes életközösségek része! A mező-és erdőgazdasági területeken megjelenésük természetes és nem rendellenes!
Ezeknek a fajoknak ez az élőhelyük, itt rejtőzködnek, védekeznek, menekülnek, táplálkoznak, szaporodnak, ivadékaikat gondozzák, nevelik. Az élőlények és környezetük rendszerelméleti alapon működik és ökoszisztémákat alkot. Ezek az ökoszisztémák természettudományos törvényszerűségek alapján működnek, akár akarjuk, akár nem!
Ezeket nem lehet „megerőszakolni” büntetlenül. A természetet nem leigázni kell, hanem vele együttműködve, párbeszédet folytatva kell tevékenykednünk. A megoldás a tudományos ismeretek felhasználásával a tervszerű élőhely gazdálkodás és fejlesztés a járható út. Tehát, az ökológia alapja a kémia, a fizika, a biológia és a matematika.
Ijedtségre azonban semmi ok, mert ez nem azt jelenti, hogy kémikusnak, fizikusnak, biológusnak, matematikusnak kell lenni. Azt viszont jelenti, hogy alapismereti szinten jól tájékozottnak kell lenni.
Jól képzett, elkötelezett, alapos ökológiai ismeretekkel és gyakorlati tapasztalatokkal rendelkező szakemberekre van szükség.
Ezek a feltételek biztos, hogy maradéktalanul megvannak?
Ahol nincsenek meg, a feladat tehát adott, meg kell teremteni ezeket a feltételeket haladéktalanul. Pl. önképzéssel vagy a témában alapos ismeretekkel és tapasztalatokkal rendelkező szakértő bevonásával. Félre kell tenni a hiúságot és ezt a „bizonyos mellényt” újra kell gombolni.
Az ökoszisztémákat, ha vizsgáljuk, akkor azt látjuk, hogy az agrárium ökoszisztémái szinte mind kivétel nélkül mesterséges ökoszisztéma, aminek önszabályozó mechanizmusa már nem, vagy csak nagyon korlátozottan működik. Minimálisra csökkent a fajszám, ugyanakkor drasztikusan megnőtt az egyedszám. Felvetődik a kérdés, hogy az agrártevékenység hogyan felel meg a biodiverzitás megőrzésének, fejlesztésének, fenntartásának, mint alapelvnek.
Egyértelmű ma már, hogy az ilyen ökoszisztémák nyújtotta élőhelyi adottságokhoz a nagyvad fajok jól alkalmazkodtak, – talán az őz kissé kilóg a sorból. Ezek a nagyvad fajok az intenzíven művelt mezőgazdasági területektől az erdei ökoszisztémákig szinte mindenütt megtalálhatók. Egészen más a helyzet azonban az apróvad fajok esetében. Ezeknek az apróvad fajoknak vagy megvan, vagy hiányzik a biológiai szükségletüknek megfelelő élőhely az ökoszisztémában, – ez tehát számukra a létüket jelenti.
Az élőhelyek javítására történtek ugyan szigetszerűen nagyon erőtlen, szerény próbálkozások az elmúlt három évtizedben! Ezek azonban nem eredményeztek áttörést, érzékelhető javulást az élőhelyi adottságokban. Ezáltal tehát inkább pótcselekvéssé, látszattevékenységgé silányultak.
Világos, hogy a mezőgazdasági rendszerek – az alkalmazott technológiáikkal – a maguk precíziós eszközeivel nem képesek alkalmazkodni a vadállomány és környezetének létéhez és igényeihez.
A megoldás csak az lehet, hogy az elsődleges termelő – az agrárium – és a vadgazda a vadászterületének csak egy bizonyos részén akár a vetés szerkezet kisebb mértékű átalakításával, környezetbarát-vadgazdálkodásbarát tevékenységgel hasznosított tömböt, tömböket hoz létre. Ezek természetvédelmi, biodiverzitás megőrzési, fenntartási szempontokat is megvalósítanak.
Az alapos önvizsgálatra azért is szükség van, mert a vadgazdálkodás szakmai színvonalának lényeges változtatása halaszthatatlan feladat. A tájegységi tervezési rendszer és az erre épülő vadgazdálkodási üzemterv csak kereteket biztosít a vadgazdálkodási egységeknek tevékenységük és kötelezettségeik szerinti szakmai munka meghatározását illetően.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/03/Agrojagernews_karakakas_istvan-3-300x200.jpg)
A fénykép illusztráció. Fotó: Pixabay
Másrészről az a tény, hogy húsz évre szól a vadászterületek haszonbérlete, a kettő együtt már megfelelően stabil alapot ad a tartamos vadgazdálkodás folytatásához. A vadgazdálkodás nem nélkülözheti a tervszerűséget. Mint ahogy van országos vadgazdálkodási stratégiai terv is, ugyanúgy a vadászterületeknek is rendelkezniük kell ilyen tervvel.
Ennek alapja egy részleteiben is átgondolt, alaposan megtervezett cselekvési program, -Vadgazdálkodási Stratégiai Terv – ami ugyancsak legalább húsz évre szól. Tulajdonképpen ennek – kvázi „egy évre eső része” – szolgáltatja majd az éves vadgazdálkodási terveket. Különben a tevékenység ötletszerű, csapongó, „mondvacsinált” , az események után kullogó „ látszattevékenységgé” válik. Ennek hiányában az „alkalmazkodó vadgazdálkodás” sem valósítható meg jól.
A Vadgazdálkodási Stratégiai Tervnek tartalmi elemei vannak:
- Első egy élőhelygazdálkodási és fejlesztési terv. Részletesen kidolgozva, nem általánosságokat tartalmazóan.
- Másodsorban gím, – dám, – őz, – mezei nyúl, – fácán, – fogoly stb. gazdálkodási terv.
- Harmadsorban tartalmi eleme a zárttéri vadtartás tervei (vadaskert, apróvad nevelő és tároló volierek, stb.)
- A negyedik tartalmi elem az állomány hasznosítási arányának, minőségének értékeléseinek adatai.
- Az ötödik tartalmi elem a keletkezett vadkárok adatai (mit, mennyit, mikor, hol?)
Ezeket alaposan át kell gondolni és ezek után lehet elkészíteni a terv részleteit. Ennek szakaszai – lépései – vannak.
Alapját a rendszeresen, folyamatosan gyűjtött, dokumentált adatok adják. Az így gyűjtött adatokat fel kell dolgozni, értékelni kell. Fontos a tapasztalt, látott, mért változások helyes megítélése. Ez jelenti az ökológiai szemléletű vadgazdálkodás alapját. Ehhez tehát tényadatokra van szükség. Ezeknek bizonyíthatóan, kellően dokumentáltnak, feldolgozhatónak és értékelhetőnek kell lenniük.
Ezeket a lépéseket nem lehet megkerülni, átlépni. A tapasztalatom, hogy ezeknek a nélkülözhetetlen adatoknak – ami szerény mértékű ugyan – annak is a valóságtartalma erősen megkérdőjelezhető! Ezt különösen azért is mondom, mert általam is ismert azoknak általánosan elterjedt gyakorlata.
Ezek az ökológiai indikátorok meglehetősen sokfélék, amelyek ezeket a mérhető adatokat szolgáltatják. Ezeket nem lehet a terepjáró szélvédőjén keresztül – különösen menetközben nem – megszerezni. A vadőröknek sokkal több időt kell tölteni a vadászterületen – a munkaidejük legnagyobb részét – mert ezeket az információkat csak ott lehet megszerezni.
A vadgazdálkodókkal szemben kötelező elvárás, hogy megfelelő mennyiségű és minőségű adatokkal rendelkezzenek. Ez teszi lehetővé a vadállomány és környezetének állapot-értékelését.
Tehát ha a vadgazda ezeket az adatokat évek során folyamatosan gyűjti, azokat feldolgozza, majd rendszeresen értékeli, néhány év után megbízhatóan látja a tevékenységének hatásait és következményeit. Ennek megfelelően erre építi fel a tevékenységének gyakorlati megvalósítását.
Ezek elvégzéséhez szükséges, alapos szakmai tudás, következetesség, elkötelezettség, kitartás, amelyhez cselekvő szándék párosul. Megjegyzem, hogy a következetesség és a nem elégséges szakmai tudás kibékíthetetlen ellenségek.
Következtetések, megállapítások:
Tapasztalatom szerint az elmúlt 3-4 évtizedben ezek rendre elmaradtak. Az adatok dokumentált gyűjtése el sem kezdődött. Ebből törvényszerűen következik, hogy a folytatás sem „sikerülhetett túl jól”. Ez oda vezet, hogy a feldolgozásuk sem történhet meg. Pedig feldolgozásból lenne látható azonban, hogy „kilóg a lóláb” – ami talán inkább egy egész ménes?
Ennek az egyik – talán a legfontosabb oka – a vadászati hatósági ellenőrzések, számonkérések és felelősségre vonások tartós hiánya. Ezeknek az adatoknak pedig a vadászati hatóságnak is a birtokában kell legyenek. Ezek alapján lehet eldönteni, hogy például az éves tervet elfogadja-e vagy nem fogadja el és visszaadja átdolgozásra. Tapasztalataimra alapozva megjegyzem, hogy a terv átdolgozása (módosítása) nem a vadászati hatóság feladata. A Vadászati Hatóság a szakmaiság első számú, legfontosabb őre.
Végre el kellene jutni a kiindulópontra, nevezetesen, hogy megtörténjen a vadállomány létszámának az elfogadható pontosságú megállapítása. El kell végezni terepi megfigyelésekkel az éves szaporulat mértékét (pl. egy fácántyúk mennyi csibét, egy őzsuta mennyi gidát vezet és ezeket dokumentálni szükséges)
Folyamatosan és állandóan mérni szükséges a vadállományban bekövetkezett veszteségeket (különösen betakarítások során) és ezeket dokumentálni kell. Ezeknek a feladatoknak a döntő részét a hivatásos vadászoknak kell elvégezniük. A hivatásos vadász helyett én ugyan szívesebben használom a vadőr elnevezést. Véleményem szerint a vadőr nem hivatászszerűen vadászik, hanem elsősorban a vadállomány gondozója, ápolója, kezelője, őre, elsődleges védelmezője. Leszögezhető tehát, hogy a vadőr nélkülözhetetlen szereplője a rendszernek.
Ha az országos statisztikai adatokból indulunk ki, azt látjuk, hogy megyénkét 70 vadászterület van átlagosan. Ebből következik, hogy 70 stratégiai tervnek, – benne – 70 gím, dám, őz, mezei nyúl, fácán, fogoly gazdálkodási tervnek kellene lennie. Sehogyansem akar bekövetkezni a paradigmaváltás. Én inkább azt tapasztalom, hogy a vadgazdálkodók masszívan tartják magukat a „jól bevált szokásaikhoz”, amelyből hosszú idő óta nem is látszik, hogy akarnának engedni.
A vadgazdálkodók szintjén nem érzékelhető, hogy a stratégiai gondolkodás megvalósulna. A vad védelméről, a vadgazdálkodásról és a vadászatról szóló törvényünk – nemzetközi viszonylatban is – kiemelkedően jónak tekinthető.
Keresőtávcsövek és hőkamerák széles választéka, a budapesti FROMMER Fegyverboltban. Kattints a képre!
Ezzel azonban a kérdés nincs elintézve, mert vannak kapcsolódó jogszabályok. Ezek például az erdőkről és az erdőgazdálkodásról, a termőföldről, a környezet és természetvédelemről, az állattenyésztésről, az állatok védelméről szóló törvényeink, amelyek együttesen adják a szakmai munka jogszabályi kereteit. A problémát azonban az abban foglaltak betartásában és betartatásában látom.
Ha egy sorrendet alakítok ki a tevékenységeket illetően, akkor azt látom, hogy a kívánatos sorrend:
- Élőhelygazdálkodás – vadállomány, – gazdasági szempontok, – vadászat.
- Ezzel szemben, azonban amit tapasztalok, hogy a sorrend az alábbi lesz:
- Vadászat, – gazdasági szempontok, – vadállomány, – élőhelygazdálkodás.
Ez arra mutat rá, hogy a rendszer erősen vadászat centrikussá vált.
Megszámlálhatatlan szakmai kutatási eredmény, szakmai publikáció, szakirodalom, szakdolgozat, különböző szakmai fórumok sokasága zajlik folyamatosan – nagyon helyesen. Ezek hatását azonban nem látom a mindennapjainkban megjelenni. A paradigma váltásra azért is halaszthatatlanul van szükség, mert a tudomány az kiszámítható, a különböző érdekkapcsolatok által vezérelt érzelmek pedig nem.
A szerény mértékű és minőségű információkat, ha értékeljük, számtalan ellentmondás látható, ami arra enged következtetni, hogy ezek az adatok bemondás alapján keletkezhettek, nem pedig mérésből, számlálásból származnak. Ami miatt törvényszerűen ócska, „hajánál fogva előrángatott” nyakatekert magyarázkodások következnek. (Ha egyáltalán valaki kérdéseket tenne fel, amire választ vár?)
A kérdés kezelését illetően a tárgyilagosság kedvéért azt is meg kell jegyezni, hogy a különböző szintű oktatásokban és vizsgáztatásban résztvevőknek is megvan a maguk sara (használható tudás).
Néhány gondolat intelemként:
Az előhely gazdálkodás tekintetében nem szabad eljutni addig, hogy „büszkén” kijelenthessük, hogy „végre sikerült kiiktatnunk a természet zavaró hatását”. Régi mondás, hogy minden elkövetet hibának „meg van a maga ideológiája”. A kis problémákat, ha nem kezeljük, egyre nagyobbakká válnak.
A keletkezett hibát egy másik hibával nem lehet kijavítani. Ezeket a sorokat olvasva, olyan érzése támad az embernek, hogy mintha nem az a baj, hogy a hiba bekövetkezett, hanem ha ez kiderül.
Ha abból a nézőpontból teszem fel a kérdést a hivatásos vadászok vajon elvégzik-e a tanult szakmájuk szerinti szakmai feladataikat, a válaszom egyértelműen, nem. Miért nem? Ennek több oka is van. Tapasztalatom szerint az egyik legfőbb okát abban látom, hogy a szakszemélyzet nagyon sok esetben nem azt végzi, ami a feladata lenne.
itt folytatom…
Írta: Karakas István
Vadászat
…és megtört a jég!!
Király Attila vadászíjász kislányával közösen vadászott. Az élményeiről beszámolt lapunknak:
A lányom két éve kísér és együtt eddig nem sikerült semmit elejteni. Nem jutottam lövéshez, vagy, ahogy ő mondja: “mindig az jön be, amire épp tilalom van”, vagy az utóbbi időben elhibázom – ilyen is volt. Talán rágörcsöltem, nagyon szerettem volna egy közös elejtést.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Kiraly_Attila_Ozbak-3-300x225.jpeg)
Fotó: Király Attila – AJN
13:30-kor már az autóban ültünk. A pár napja kihelyezett vadkamera többek között egy egyagancsú bakot is lencsevégre kapott – volt esély, hogy bejön. Kevés esély volt, de volt. Miután átvergődtünk a határon, ami “összeért”, lepecsételtetve a papírt, hogy viszem-hozom az íjat, a magyar számom bemondta az unalmast. Kiskunhalason megszervízelték, így már tudtam szólni a vadőrnek, hogy érkezünk. Már az erdőben jártunk, párszáz méterre a leskunyhótól, alig várva, hogy beüljünk, mikor – elakadtunk. A favágók hulladékainak segítségével sikerült kivergődni a “fosóhomok” csapdájából, a kocsit otthagyva gyalog indultunk a kunyhóig, az akciótól piszkosan és csuromvizesen. Közben bolond szél támadt, szerencsére épp jó irányból.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Kiraly_Attila_Ozbak-4-300x225.jpeg)
Fotó: Király Attila – AJN
Jeget mondanak. Fákat kicsavaró szelet. Velem meg ott a gyerek. Hát, meglehetősen ideges voltam. Mézesszívet vettem elő, javítja a koncentrációt. És éhes is voltam. Meg ideges. Amint ott bontogatom a kevésbé csörgős zacskót, amibe otthon átöntöttem, a szemem sarkából két őzet pillantok meg a szórón!! Lassan szemügyre véve állapítom meg, hogy suta, de nem bakkal – hanem a gidájával.
Rékával lefilmeztük és elégedetten ültünk vissza, mikor elmentek. Jó, hogy elmentek – nem jó, ha kiszúr a suta és riaszt. A szél tovább játszotta bolond játékát és két nyúlon meg három szajkón kívül nem jött semmi. Aztán egy karvaly, ami odavágott a vadgerlének, de elhibázta. Lassan szürkült. Kezdtem elveszíteni a reményt – pedig olyan biztosan éreztem: ma elejtünk valamit!
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Kiraly_Attila_Ozbak-1-300x225.jpeg)
Fotó: Király Attila – AJN
Léptek zaja verte fel az addigra már lecsendesedett erdőt.
– Jön valami – súgtam a lányomnak. De ahogy jött, már ment is – a forgó szél elárult bennünket, és távolodni hallottuk a lábak neszét. Odébb riasztott is. Nnna, ez nem a mi napunk – akartam épp mondani a vadőrnek. De furcsa érzés lett úrrá rajtam. Jobban kellene bíznom – gondoltam. Ekkor ütött szöget a fejembe a gondolat: DNY-i szél fúj, az őz DK-re volt, és délre futott. A stressz-szagot arrafelé hagyta ott. Ha arról jön valami, mindenképp megérzi a szagunkat, tehát mindegy. Szemből, balról, de még hátulról is jöhet bármi – ha nem fordul a szél, mint ma már háromszor.
Még végig sem gondoltam, szemből-jobbról, keleti irányból megjelent a bak! Két év alatt nagyon sok helyzetet kihagytam (pl ág volt előtte, erősen szürkült és lámpázni kellett volna…). Elkezdtem megfeszíteni az íjat, erre fölkapta a fejét! Negyedig kihúzott íjjal vártam, hogy ismét lehajoljon. Két örökkévalóság után ez meg is történt, ismét inni kezdett. Kihúztam az íjat és fókuszáltam. Mivel múltkor fölé lőttem (ma a próbalövések nagyon jól mentek!), kissé lejjebb húztam az íjat – túlzottan nem mertem, mert az a tapasztalat, hogy ilyenkor okvetlen alá lövök. Igyekeztem jól oldani, nem siettem el. Jónak éreztem. A bak viszont eldőlt – gerinclövés…
Üröm került az örömbe. Épp ez az, amit mindig próbálok elkerülni. Még ma is beszéltünk róla a lányommal, hogy azért gyakorolok sokat, hogy ne szenvedjen a vad. Az Attila Kelemen féle vadászkésemmel megadtam a kegyelemdöfést.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Kiraly_Attila_Ozbak-2-300x225.jpeg)
Fotó: Király Attila – AJN
Biztos voltam benne és a videó igazolta is: mire a vessző odaért, a bak rogyasztott.
Zúgjon neki odaát!
Írta és fényképezte: Király Attila
Van egy jó vadásztörténete, egy szép vadászélménye?
Küldje el az info@agrojager.hu címre
Vadászat
Egy csodás vadászat
Pető Zsolt 2024. augusztus elsején egyéni vadászaton vett részt, vaddisznóra vadászott. Élményeiről beszámolt lapunknak az elejtő:
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Peto_Zsolt_vaddiszno-2-300x167.jpeg)
Fotó: Pető Zsolt – AJN
Kedves Vadász Barátok! Szeretném megosztani veletek vadászatom történetét. Miután elhelyezkedtem a kedvenc vadászterületemen, sokáig csak várakoztam. Éjfél után azonban a repcetarlón, amin déli szél fújt, északi irányból kiváltott az áhított vad. Természetesen északi irányból érkezett a közeli napraforgótáblából. Cserkelésre semmi esélyem nem volt a körülmények miatt. Jó pár mély levegővétel után úgy döntötttem, hogy lövést teszek a vadra. Miután lejött a horizontól, célba vettem és egy jó találattal hoztam terítékre a fényképen látható vaddisznót. A lövés pillanatában tudtam, hogy 200 méternél messzebbre van tőlem.
FRANCHI: hét év garanciával! A boltot a fényképre kattintva lehet elérni!
Az öreg Sauer 90 300 W. még mindig a legjobb vadász fegyverek között van! A Federel Power Shock 11,7 g lövedéktől azonnal helyben maradt a kan. Miután birtokba vettem, ellenőriztem a távolságot, amit GPS-el mértem meg. A lőtáv pontosan 370 méter volt! Az illetékes vadászati hatóság bírálata szerint a nagyagyarak hossza elérte a 23,7 és a 24,8 centimétert.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Peto_Zsolt_vaddiszno-1-300x169.jpeg)
Fotó: Pető Zsolt – AJN
A kisagyarak körmérete meghaladta a 6,7 és 6,9 centimétert. A hatóság szakemberei aranyéremmel díjazták a trófeát! Köszönöm Vidoczi Zoltán barátomnak a munkáját, aki elkészítette a trófeaalátétet ennek a különleges trófeának!
Külön köszönetemet szeretném kifejezni barátaimnak: Zolikám, Danikám, Csabikám!
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Peto_Zsolt_vaddiszno-3-300x290.jpeg)
Fotó: Pető Zsolt – AJN
Nagy boldogság nekem ez az élmény és ez a trófea, amit soha nem felejtek el!
Írta és fényképezte: Pető Zsolt
Van egy jó vadásztörténete, egy szép vadászélménye?
Küldje el az info@agrojager.hu címre
Frommer
FRANCHI: Hogyan tisztítsuk meg a sörétes puskát?
A sörétes puska tisztítása egy olyan része a vadászatnak, amelyet nem szabad alábecsülni, ha azt szeretnénk, hogy fegyverünk mindig olyan állapotban legyen, hogy bármikor elindulhassunk vadászni. A puska tisztításának elsajátítása minden vadász számára elengedhetetlen, hogy a vadászat után a legjobb állapotban várakozzon a fegyverszekrényben. A vadászat sok apró dologból áll össze: érzelmek és adrenalin, a természet közelsége és az élővilág tisztelete, a vadásztársakkal megosztott pillanatok, valamint a magányos séták a vadászkutyánkkal s végül, de nem utolsó sorban a vállunkon, a kezünkben ott kell lennie szeretett fegyverünknek is, amellyel, ahogyan minden mással, törődnünk is kell. Cikkünk, – amelyet Albert Attila, a FROMMER kereskedelmi igazgatója fordított – az olasz fegyvergyár, a 155 éves FRANCHI útmutatását tartalmazza és néhány tippet kaphatunk, hogyan végezzük el a „terepi” karbantartást, hogy a vadászpuskáink mindig csillogóan tiszták legyenek!
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/pulizia-fucile-2-300x200.jpg)
A nedves, párás környezet a legnagyobb ellensége a fémnek és a farészeknek. Forrás: Franchi / FROMMER
A sörétes puska tisztítása ugyan egy apróság a vadászat élményében, de megkerülhetetlen. Ahogy minden tapasztalt vadász tudja, ezt nem lehet elhanyagolni és valljuk be, fegyverünk gondozása, ha valóban szeretjük ezt a szenvedélyt, igazán jó érzést ad. Sokan beszámoltak már erről s persze ki ne ismerné azt a megnyugtató érzést, mikor végeztünk a művelettel.
Hogyan tisztítsuk a félautomata sörétes puskát?
Először is, végezzünk megfelelő karbantartást. Számos tényező fenyegeti a vadászfegyverek állapotát, ezért nagy figyelmet kell fordítani a karbantartásra. Különösen az új engedéllyel rendelkező vadászok számára fontos, hogy tiszta fegyvereik legyenek és ennek érdekében jó szokásokat alakítsanak ki!
Egy vadásznap, legyen az rövid vagy egész napos, számos külső tényezőt hozhat, ami veszélyeztetheti a puska integritását. A lőpor robbanása miatt keletkező maradványok és lerakódások, a növényi szennyeződések, levéldarabok, harmatcseppek, nedvesség vagy eső, sár, izzadt tenyérlenyomatok és egyéb külső tényezők is veszélyeztethetik a vadászfegyver épségét.
Fontos, hogy a sörétes puskákat a tisztítás előtt szedjük szét. Mielőtt bármilyen karbantartást elkezdenénk, elengedhetetlen, hogy gondosan szétbontsuk a puska fő részeit és az ismereteinknek megfelelően megvizsgáljuk.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/image1-3-2-1024x1024-1-300x300.jpeg)
Kedvelt márka a Ballistol. Fotó: Dr. Szilágyi BAy Péter / Agro Jager
Hogyan olajozzunk a félautomata sörétes puskát?
Szedjük szét, vegyük le a csövet és tárat. Hasonlóképpen járjunk el a bock vagy dupla fegyvereknél is és a fődarabok szintjéig bontsuk szét a puskáinkat – ahol az ejektor részeit alaposan tisztítsuk meg.
Az elsütőszerkezet más történet, mivel az a tusában marad, így azt általában terepi karbantartáskor nincs lehetőségünk megbontatni.
A bock puskáknál, miután eltávolítottuk az előagyat, a csövet, az első lépést már teljesítettük is, miközben a félautomata sörétes puskák szétszedése után mélyebb tisztításra nyílik lehetőségünk, szemben a hagyományos dupla vagy bock puskákkal.
Ezenkívül a Franchi vadászfélautomata puskák, amelyeknek inercia mechanizmusa elöl helyezkedik el, a visszarugó pedig az előagy alatti csőre van szerelve, még könnyebben tisztíthatóak. Elég csak eltávolítani az előagyat, és már hozzá is férünk! Még a legapróbb porszemek is elérhetők… például egy fogkefével!
Általánosságban elmondható, hogy az Affinity 3 és Affinity 3.5 félautomata puskák, az elülső inercia működési rendszerrel, kevesebb karbantartást igényelnek, így könnyítve a vadász dolgát.
Miután a puska szétszerelésre került, a tisztítást gondosan meg kell kezdeni.
Hogyan tisztítsuk meg a hagyományos sörétes puskákat?
Miután a puskát szétszereltük, el kell távolítani minden szennyeződést, ami a vadászat során rakódott le. Puskatisztító pálcák, rongyok, fogkefék vagy kefék, mind megfelelő eszközök erre a célra!
Különös figyelmet kell fordítani a cserélhető choke-ok és a csövek tisztítására.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2022/08/IMG_20220816_083844-300x153.jpg)
Cserélhető szűkítésekkel egy FRANCHI Feeling sörétes fegyver. Fotó: Agro Jager
Először, miután szétszereltük és eltávolítottuk őket, durva ronggyal és acéltisztítóval kell megtisztítani, amíg az összes szennyeződést le nem szedtük a csövek belső felületéről. Nagyon fontos megtisztítani a csövet ott is, amely a choke-okat tartja. Addig folytassuk, amíg minden lerakódás el nem tűnik.
A sörétes fegyverek töltényűrjeit se felejtsük el: gondosan meg kell tisztítani, mivel ez az első olyan terület, ahol a korrózió elindulhat. Ha van előrelátásunk és nem várunk túl sokáig, ha két-három vadásznaponta megtisztítjuk a csöveket, a munka viszonylag minimális lesz.
Célszerű minden alkalommal áthúzni egy tisztító pálcát a csövön, majd végül egy zsíros, “vastagabb” olajjal befejezni a műveletet, hogy a fémet szigeteljük a levegőtől.
Tisztító pálcák minden fegyvertisztító készletben megtalálhatók a fegyverboltokban.
Fokozott figyelemmel járjunk el akkor, ha gyöngygolyót használtunk – vaddisznóhajtások esetén.
Ezt azért szükséges megtenni, mert a golyó nagy szennyeződést okoz, így az első szabály: ne várjunk túl sokáig!
A Pegoraro Tiro Dinamico lőszerei kedveltek a gyöngygolyó szerelmeseinek körében. Fotó: Frommer / Agro Jager News
Miért szükséges olajozni a sörétes puskát?
A vadász az a fajta ember, aki nem hátrál meg és még a nehéz környezeti és időjárási körülmények között is elindul, mert a vadászat izgalma az oka annak, hogy bármilyen esős, nyirkos és hideg idő van, a vadászat nem marad el. Egyébként, ha a puska tisztításáról van szó, a legfőbb ellenség mindig ugyanaz: a víz! Hogyan védhetjük meg tehát a sörétes fegyvereinket?
A fegyver szárítása sajnos önmagában nem elegendő, mivel olajréteg nélkül nincs semmilyen védelem a nedvesség ellen. Már egyetlen vízcsepp, nedves környezet is problémát jelenthet,vagy ha a forró fegyvert visszarakják a tokba és olyan kondenzáció keletkezik, amelyek végeredményben a korrózióhoz vezet.
FRANCHI: hét év garanciával! A boltot a fényképre kattintva lehet elérni!
Minden félautomata puska, amely terepmintás (camo) bevonattal vagy még jobb esetben Cerakote bevonattal rendelkezik, nagyobb ellenállást garantál az időjárási hatásokkal szemben és ideális extrém vadászati körülmények között, például vízivadak vadászatánál.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/Kepernyokep-2024-09-06-182656-300x76.png)
Franchi Affinity 3 Cerakote bevonattal. Forrás: Franchi
A Cerakote egy ultrafinom kerámia alapú festék, amely kiváló ellenállást biztosít az időjárási hatásokkal szemben.
Alternatívaként, a barnított puskákat gondosan olajozva kell tartani vadászat után, és ennyi… alapvetően ezzel a művelettel kész is vagyunk!
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/image3-1-3-1024x768-1-300x225.jpeg)
Különféle fegyverápoló szerek közül lehet válogatni a FROMMER polcain. Fotó: Dr. Szilágyi Bay Péter / Agro Jager
Végül, de nem utolsó sorban: hogyan ápoljuk a farészeket?
Valljuk be, amikor vállra vesszük a puskát és érezzük az alatta melegedő faanyagot, az mindig különös élmény, bármilyen korúak a vadászok. Vannak vitrinpuskák, amelyek szinte túl szépek, hogy igazak legyenek, és vannak azok a fegyverek, amelyek velünk járják a legkülönbözőbb kalandokat.
A Franchi fegyvermárkát, 1868-ban az olasz, Luigi Franchi alapította. A technológia fejlődése mellett a FRANCHI a hagyományt is tiszteli és ma is kaphatóak, rendelhetőek fatusával a fegyvereik. Fotó: Dr. Szilágyi Bay Péter / Agro Jager
Ha egy vadásznak ilyen típusú puskája van, amely talán gyönyörű fatusával rendelkezik, akkor néhány „csata” nyomával is számolnia kell. A szenvedélyes, romantikus vadászok még térképnek is tekinthetik ezeket, amelyek megörökítik a puskáinkkal az összes közösen átélt vadászatot.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/02/Frommer-1-300x163.png)
FROMMER, Magyarország legnagyobb fegyverboltja! Kattints a képre és keresd meg a hozzád legközelebb lévő vadászboltot és a szerződött fegyvermestereket!
Mivel a fa élő anyag, az első dolog, amit szem előtt kell tartani, hogy sérülhet használat közben. Bár nincs rá varázsital, vannak apró lépések, amiket megtehetünk.
Ha lakkozott fafelülettel van dolgunk, karbantartásra nincs szükség, viszont ha megsérül, nagyon nehéz helyreállítani. Az olajozott fa azonban közvetlenül a vadász által is karbantartható, anélkül, hogy szakemberhez kellene fordulni.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2022/08/IMG_20220816_084135-2-1-300x152.jpg)
Ne hanyagoljuk el a farészek ápolását sem! Fotó: Dr. Szilágyi Bay Péter / Agro Jager
Amennyiben nincsenek mély repedések, elegendő a fegyverboltban kapható olajjal kezelni a fát és az visszanyerheti eredeti megjelenését és fényét.
Ez az olajozott tusák valódi szépsége, mert mindig újra vissza lehet állítani őket az eredeti állapotukba!
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/Agro-Jager-FROMMER-Vadaszbolt-2-300x210.jpg)
Albert Attila, a FROMMER Fegyverbolt kereskedelmi igazgatója. Fotó: Agro Jager / FROMMER
Összegzésként
Ezek a hasznos tippek, amelyek segítségével a félautomata sörétes puskát, illetve általában a puskákat tisztíthatjuk és gondozhatjuk. Ugyanakkor igaz, hogy a Franchi puskák valóban a vadász szolgálatára vannak tervezve.
Mert nem a szép fa vagy a szép gravírozás az, ami különbséget tesz, amikor a bozótosban járunk, a mocsaras vizekben vadászunk, vagy amikor a sár már a csizmánkig ér! A különbség abban rejlik, hogy olyan eszköz van a kezünkben, amely felejthetetlen érzelmeket ad nekünk!
Így, miután elvégeztük a munkát és odafigyeltünk a puskánkra… talán ideje újra vadászni indulni!
Fordította: Albert Attila | FROMMER Kft.
H-1089 Budapest, Szenes Iván tér 10.
Telefon: +36 1 210 3506
Mobil: +36 30 213 7334