Vadászat
Négyen a hegyen
Csend telepszik az erdőre a leszálló téli alkonyattal. Az előbb még zörgette az avart a fekete rigó a kökénybokrok alatt, valahol messze, a Cserhátszentivánról Herencsénybe vezető úton elzúgott egy-egy autó, de most már jó ideje nem csap zajt semmi. Még a szél sem.
Nincs nagyon hideg, de azért fagy, úgyhogy évek óta leszsáknak használt réges-régi hálózsákomat a derekam köré kell tekernem, hogy elviselhetőbb legyen a hőmérséklet.
Nicsak, miféle torony van ott a távolban, a Bézma felé azon a dombtetőn? Kivilágítják estére? Nézem érdeklődéssel, hát egyszer csak a fénycsóva kanyarodik Most jövök rá, hogy a Bableves csárda felől Alsótoldra vezető út van ott, s épp’ egy kocsi megy rajta. Nagyon messze van, a hang nem ér idáig, de tény, egy darabon éppen szembe jönnek az autók a hegyoldalba vágott úton, s addig úgy látszanak, mintha állnának. A kanyarban aztán megoldódik a rejtély .
– Lőhető vaddisznó süldő, kan, koca, gímszarvas ünő és borjú – csengenek fülembe kedves vendéglátóm, a szécsényi Szabó Ferenc szavai. Úgy emlékszem, rókát nem mondott, de aligha lenne baj, ha mégis puskavégre kerülne egy ravaszdi…
Várom hát a szerencsét a nagy téli csendben. Az égbolt kékje fakul, a félhold mind erősebben világít a les mögött, valahol, nagyon messze, Kutasó felé mintha kutya ugatna vagy csak a fülemben hallom a saját szívdobogásomat ebben a nagy, süket csöndben? Nem is tudom Az égbolton nemsokára megjelenik az első csillag, a téli kora este nyugalma pedig elmélkedésre késztet.
Gyönyörű délutánunk volt. Szabó Ferenc csak úgy, barátságból meghívott disznólesre, szarvas tarvadra hála érte, mert ebben a mai világban fehér holló az önzetlenség! A Veres-hegyen álló vadászházba négyen jöttünk ki, Rácz András szécsényi sportvadász után Rimócon a Hollókő Vadásztársaság doyenje, Golyán László is csatlakozott hozzánk.
Előtte a házánál megcsodáltuk több mint ötven év trófeáit, közöttük tíz kiló feletti bikák, aranyérmes bakok és vadkanagyarak valóságos gyűjteményét nem túlzok, volt olyan, mint egy múzeum! Néhány mufloncsiga, egy zergekampó, szőrmés ragadozók gereznái vadászembernek akár egész napi bámészkodásra való látványosság például a három agancstövet növesztő bakok, egymás mellett valószínűleg apa és fia, ugyanazon rendkívüli módon kívánatos rendellenességgel
Sok idő nincs a nézelődésre, a vadászélményeket ígérő Veres-hegy fontosabb is, merthogy oda vadat űzni, erdőzúgást hallgatni megyünk, lelkünk mélyén a remélt vadászsiker kicsiny, de azért mégiscsak fényes szikrájával a trófeafalakon meg csak a legszebb ünnepnapok mára emlékké nemesedett végeredményét látjuk
Az első csillag körül megjelenik még néhány, aztán az esti szél is fújdogálni kezd. A mesterien elhelyezett, zárt lest padlószőnyegdarabokkal bélelték belül, ami kívül tartja valamennyire a hűvös fuvallatokat, a fegyvert, a távcsövet és a lámpát is kisebb zajjal lehet kézbe venni és lerakni, mintha nem lenne. A hold világít valamelyest, de nyugaton még világos az ég alja, ahogyan a lebukó nap sugarai elérik a horizontot. A régi vadföld felett egy fekete rigó repül végig, rajta kívül nem mozdul semmi.
Délután, a bágyadt téli napsütésben megnéztük a vadászház környékén a területet. Szabó Feri barátom nem csak a vendégei ellátásáról gondoskodott a remek disznótoros ebéddel, hanem a vadéról is. Sorra jártunk néhány szórót, legalább pár kilónyi szemes kukorica került mindegyikre.
Megnéztük azt a lest is, amelyikre én ülök estére: egy téglalap alakú tisztás szélén áll sűrű kökénybokrok között. Az első pillanatban megtetszik, remek helynek tűnik: a tisztás vadföld volt régebben, de már évek óta nem művelik. A szóró a lessel átellenes végében, enyhe lejtőn, sűrű vadrózsabokrok előtt van. A volt vadföldet világosra száradt fű borítja, ami jó jel, mert a sötét színű disznót könnyebb észrevenni rajta.
Később egy erdei lesnél láttunk egy sutát a gidájával, aztán visszafelé menet a vadászház alatti földútról vagy huszonöt muflont. Egy sziklakibúvásos, napsütötte déli oldalon ugrottak meg a terepjáró közeledtére, s váltottak át kényelmesen a gerinc túloldalára. Jerkék és bárányok voltak nagy részt, de legalább két középkorú kos is akadt közöttük: egy nyerges és egy egészen sötét színű.
Golyán Laci bácsi tizenkilencig számolta őket, de aztán még elment mögöttük öt-hat a váltóról letérve, a csenevész cserfák és a cserjék között. Mindenesetre élmény volt látni a pompás juhféléket, még azt is elfelejtettem, hogy ölemben a fotóstáska Akkor azt mondtam magamban: ha más nem lesz, azért az öt percért is érdemes volt kimenni, amíg láttuk őket!
Délután aztán még egy kis beszélgetés, de utána szedelődzködtünk, s ki-ki ment a maga leshelyére. Egészen kiváló a társaság: négyen vagyunk, mégis magunkban, merthogy mind a négyen máshol Laci bácsi útközben felül egyik lesre, azt beszéli meg Ferivel, hogy nyolcra jön érte kocsival. Az én lesem mögött cserkészút vezet a bozóton keresztül, nem kell kimennie a sűrűből az embernek, ha oda akar menni: jól kitalálta ezt valaki!
Nicsak, vad jön! A hold fényénél fehérnek látszik, s megdobban a szívem, mert szarvastehén és -ünő lőhető, de aztán nincs ok az izgalomra. Magányos őz érkezik a szóróra, s halk neszezéssel szedegetni kezdi a kukoricát. Nézegetem a távcsővel, mert más dolgom nincs, s közben a nyugati égbolt is elfeketedik.
Az őz végül elmegy, az erdőre pedig ráborítja szikrázó csillagokkal kivert köpenyét a téli este. Csak a félhold világít, de igen derekas munkát végez, mert a szóróra szemből kiváltó sutát és gidát távcső nélkül is könnyen felismerem.
Telik-múlik az idő, néha a szél is feltámad. A két őz nemsokára elmegy, s egyszer csak, mintha anyagtalan testű szellemek érkeznének, a szemem jobb sarkából, a tisztás sarkában három fekete gombócot veszek észre! A süldők egy darabig álldogálnak a bokrok előtt, aztán átlósan a tisztáson megindulnak a szóróhoz. A következő pillanatban már kezemben az addig a sarokba támasztott puska .
Óvatosan emelem, nehogy odakoppanjon valamihez A szívem majd kiugrik, pedig próbálom nyugtatni magamat, nem kell sietni, sőt, nem kell lőni sem, egyelőre csak célzunk, pontosan, szépen, megfontoltan Akkor a szemem sarkából egy nagy disznót is megpillantok, amint a süldők nyomán keresztbe átkocog a tisztáson! Ha lehet, még jobban ver a szívem, bár biztos vagyok benne, hogy koca az újabb érkező
Nagy levegőt venni, ha a vadat meglátjuk, attól megnyugszunk, ahogyan Bandi bátyám mondogatta Nagy levegőt veszek, s mát tudom, nem kell itt mindenáron lőni
Kocára nem lövök döntöm el magamban, mire a nagy disznó is a szóróra ér. A fegyver már a les mellvédjére támasztva, megnézem hát a nagy fényerejű, 8×56-os Schmidt & Benderen keresztül a nagy disznót a biztonság kedvéért, nehogy életem kanját eresszem el Bizony, a távcső is laposabb hátú kocát mutat, s különösen örülök, hogy a félhold csekély fényénél is kitűnően látom! Még sörtéinek barnás színe is kivehető ott, ahol több fény esik rá. A süldők közben halk röffentésekkel, némi csámcsogással körítve evéshez látnak, a koca pedig hátrébb húzódik, ahol már egészen beleolvad a bokrok hátterébe.
Megnyugodtam mostanra, megcélzom az egyik tisztán álló süldőt. A puskát kesztyűs bal tenyerembe támasztottam a másik kesztyűmet már akkor levettem, amikor a disznókat megláttam s bekapcsolom a világító pontot is. Besötétedett már teljesen, de a fényerő tizenkét fokozata közül köszönhetően a félhold fényének elegendő a kettes.
Nézegetem hát a céltávcsövön keresztül a süldőket közben pedig egy kis gondolkodásra is van idő. Ha most elengedem őket, jöhet utánuk akár kan is, sőt, lehet, hogy valahol már itt figyeli a terepet a sűrűből valami óvatos, vén agyaras… Csakhogy olyan régen lőttem már disznót, de olyan régen! Jó lenne hát útjára engedni a golyót, de némi várakozás és főképpen a türelem erénye nagyobb élménnyel is megajándékozhat…
A következő pillanatban ismét mozdul valami tőlem jobbra: egy negyedik süldő indul meg a szóró felé. Ugyanonnan jön, ahonnan előbb a többiek, de valami furcsa rajta… Igen, három lábon ugrál! A fegyvert nem merem mozdítani, a fejemet sem nagyon, de éppen előttem biceg végig, úgyhogy tisztán látom! A fegyver még mindig a vállamnál, s egy pillanat alatt a lövés mellett döntök: a sánta disznónak valami baja van, lehet törött a lába, léphetett hurokba, bármi egyéb történhetett vele…
Csakhogy, mire a szóróra ér, összekeveredik a többiekkel, álltukban meg elég nehéz megkülönböztetni őket. Egy alomból valók lehetnek, mert nagyjából egyformák, s még mindig az anyjukkal járnak… Melyik is a sánta? Nézzük… Utoljára ért fel, ellépett balra… Igen, jobbról a második!
Már a homlokán ül a világítópont, a fegyver a tenyeremben, a tenyerem feltámasztva a les mellvédjén, a tust a vállamhoz szorítom… A világítópontot kicsit hátrébb teszem, mégis inkább fültőre célzok. Legfeljebb nyolcvan méter a távolság, de azért az oldalt álló disznót mégsem homloklövéssel kellene megpróbálni terítékre hozni…
A következő pillanatban milyen nagyszerű pillanata ez a vadász életének! meghúzom a ravaszt. A dörrenésre a süldők szemmel nem követhető gyorsasággal ugranak el, szívdobbanásnyi idő múlva röffent a koca a sűrűben, a szórón pedig kis, fekete halom látszik a céltávcsőben, amint kapál még vagy kettőt az egyik hátsó lábával, aztán elcsendesedik. Sikerült a fejlövés, a vad nem ment el, nem szenvedett és nem kell keresni sem! Csak aztán a sántikáló süldő legyen…
Hat óra volt ekkor, a többiek azt mondták, nyolcig maradnak a lesen. Én azonban a vadászat nemes sportjára fordítható csekély időm, még kevesebb lehetőségem kedvéért azt mondtam: maradok tíz-tizenegy óráig, aztán felballagok gyalogszerrel a vadászházhoz. Arra azonban nem számítottam, hogy lövök is valamit! Úgy öt percenként megnézem távcsővel a fekete halmot a szórón, hogy nem kelt-e véletlenül életre a disznóm, de aztán megnyugodva látom, hogy nem mozdul. Elég jó helyen érhette a lövedék.
Szeretném látni a zsákmányomat, de a lesről nem mozdulok. A lövés ugyan megbolygatta a tisztás és körülötte a domboldalnyi erdőrész nyugalmát, az igaz, de egy idő után még jöhetnek más alomból való süldők, azokat nem érdekli, ha elpusztulva találják egy fajtársukat a kukorica közelében. Ha most lemegyek a lesről megnézni, sokkal jobban megzavarom a környéket, mint az előbb a puskalövés.
A téli este pedig nagy szép! A hold világít, a levegő párás egy kicsit, mert a csillagok szikrázó fénye imbolyog az égbolton. Néha egy-egy repülőgép megy el felettem, máskor kocsi száguld Alsótold felett az országúton, sőt, alkalmanként egy-két, ki tudja, honnan jövő lövés morajlik végig a Cserhát erdei felett. Vadásznak ám mások is!
Este hatkor lőttem a süldőt, s egy jó óra múlva egy magányos őz dobogtatja meg a szívemet: rámegy a szóróra, csak fekete árnynak látszik, de aztán a távcsőben felismerem. Nemsokára megugrik, aztán a bokrok közé érve riasztani kezd. Most jönnek a disznók!
Feszülten figyelek jó ideig minden kis zörejre, de semmi, a sörtések valahol másfelé járnak. Egyébként őzet eléggé ritkán hallhatunk télen riasztani. Nem tudom, hogy mi az oka, de úgy látszik, hidegben nem olyan ijedősek, mint tavasztól őszig… Talán jobban működnek ilyenkor az érzékszerveik, mint amikor a lombok több takarást nyújtanak nem csak nekik, hanem az ellenségeiknek is.
Később egy suta jön ki a gidájával, őket látom is a hold fényénél, nem nyúlok hát a fegyver után, hogy itt vannak az újabb disznók. Azért becsapnak még vagy kétszer, mielőtt nem sokkal este nyolc után Szabó Feri telefonál. Éppen Laci bácsiért jött a szomszéd lesre. Van közöttünk egy kis magaslat, a terepjáró zúgását nem is hallottam idáig.
– Nem akarsz még bejönni? – érdeklődik Feri.
– Maradnék, ha lehet…
– Meddig?
Meddig bírom én itt a hideget? Most éppen úgy érzem, reggelig is maradhatnék, annyira melengeti bensőmet a két órával korábbi disznólövés már azóta is százszor átgondolt, gyönyörű pillanata… Csakhogy a hold valahogy éjfél felé lemegy, akkor meg már hiába a jóféle céltávcső.
– Tizenegyig – bököm ki némi bizonytalanság után, figyelembe véve azt is, hogy melegebb itt már aligha lesz.
– Jó. Volt valami?
– Lőttem egy malacot – becsülöm alá a zsákmány méretét. – Fejbe, hogy ne kelljen keresni…
Nagy szavak! Távol álljanak tőlem, ámbár most örömömben elhagy a szerénység…
– Ügyes vagy! Tizenegykor megyek érted!
Üresen telik el majdnem három óra. Az őzek még négyszer kijönnek, s többször is látom a távcső lencséjében, amint a disznó teteme felett állva szedegetik a kukoricát.
Tizenegy előtt nem sokkal összepakolom a holmimat, kissé elgémberedett kezemben már a telefon, hogy hívom Ferit, amikor meghallom a terepjáró zúgását. A hat órai üldögélés után bottá vált lábakon kászálódom le a lesről. Addigra Feri már a szóróhoz ér. Mire felmegyek a tisztáson, már kezében a töret, s kézfogással nyújtja át kalapján az elejtőnek járó ágacskát… Vér nem sok van rajta, mert a disznó tetemet kihűlt öt óra alatt, de nem is ez számít, hanem a jelkép. Ami meg ennél is fontosabb: őszinte örömmel gratulál a vadászsikerhez.
Én meg sokszorosan boldog vagyok! Egyrészt fekszik a vad, éppen ott, ahol rálőttem. Jó helyen érhette a lövedék, nem sokat szenvedett. A két éves kan süldő szájából egészen helyre kis agyarak állnak ki! Ez azonban csak a zsákmány miatt érzett öröm, van ám ennél sokkal fontosabb is: Feri is boldog, hogy a vendégével sikerült kant lövetnie, ami meg a legszebb az egészben, hogy tud örülni a másik örömének! Istenem, hát van még ilyen ebben a kemény könyökű mai világban!
Aztán végül megnézzük a vad jobb hátsó lábát is: kacska, fele olyan hosszú, mint a másik, látszik rajta, hogy mindig felhúzva tartotta. Jobb alsó lábszára egyetlen hatalmas csontgöb lett, ahogyan összeforrt valamilyen sérülés után. Körmei ollóként nyúlnak túl egymáson, ahogyan a kan nem tudott rájuk lépni, s koptatni őket. Azért az ép jobb hátsó lábára még húzott két vérző csíkot túlnőtt körmeivel, de ezt már akkor volt, amikor szó szerint az utolsókat rúgta…
Mivel telefonálni nem sikerült az előbb, Feri visszamegy a vadászházba a fényképezőgépemért. Kedves tőle, hiszen nem feltétlenül kellene az elejtés helyszínén fotózkodnunk. Mindenesetre pár percig kettesben maradok a zsákmánnyal. Az elemlámpám fényénél simogatom a szép, téli szőrben lévő vad zúzmaralepte sörtéit, tapogatom kacska lábát, örömöm pedig határtalan!
A disznó a lövés kimeneti nyílásán fekszik, ami a jobb oldalán van, ott eléggé vérzett is, de hová is csapódott be a golyó? Az elemlámpa fényénél alaposan átnézem a fejét, de semmi. Végül a nyakszirtjén találom meg a 30-06-os ütötte kis, kerek lyukat. A fültőre szánt lövés hátracsúszott vagy háromujjnyit talán célzáskor előre lépett a vad ámbár a végeredmény szempontjából teljesen mindegy. A 11,7 grammos, ólomhegyű lövedék gellert kapott valahol a csontokon, s a disznót átütve a bal lapocka mögött, a test közepén hagyta el a testet, úgy gyufaskatulyányi, erősen vérző sebet hagyva.
A hold éppen akkor ér a fák koronája mögé, a látási viszonyok gyorsan rosszabbak lesznek. A lesről most már mindenképpen el kellett volna indulnom a vadászház felé.
Örömök sorozata volt ez a mai nap, s mindezek tetejébe még az is, hogy Feri felhőtlenül örül a más zsákmánynak! Ez persze inkább az ő eredménye, hiszen az ő területe, a Hollókő Vadásztársaság magaslese, szórója, vadászháza, cserkelőútja, nekem csak a nagyszerű végeredmény, jutott belőle, szerencsés lövéssel…
Fotózás után a vadtartó rácsra tesszük a disznót, felvisszük a vadászházba. Bandi és Laci bácsi is kalaplevéve gratulál, tapasztalt vadászoktól duplán számít az elismerés: szép lövés, jó elejtés volt.
Majd gyors zsigerelés következik: Feri kezében boszorkányos gyorsasággal villog a finn vadászkés, a magam gyakorlatlanságában biztosan elkínlódnék vele egy óráig. Mintavétel után a kant egy faágra akasztjuk a vadászház mellett, aztán lefekvés előtt még vagy két órát beszélgetünk.
Vadásztörténetek, különös kalandok, balesetek elevenednek meg, Laci bácsi a múltról mesél felér ám egy vadászházi este a leggondosabban megszervezett továbbképzéssel is! Merthogy itt mindenki jó szívvel és érdeklődéssel hallgatja a másik tapasztalatait, eredményeit, tanulságos vagy éppen humoros történeteit. Hajnali fél kettő felé fekszünk csak le, s hatkor ébresztő!
Kora reggel még cserkelünk egyet, de éjjel fagyott, a Veres-hegyre kétujjnyi zúzmara hullott. Az avar úgy ropog, mintha üvegcserepeken járnánk, nem is látunk vadat helyette e fehérbe öltözött erdő fái és cserjéi nyújtanak páratlan látványt. Sajnos egy kis köd is van, fényképezni sem érdemes, bezzeg, ha egy kicsit kisütne a nap!
Cserkelés után a vadászházban gyors, Rácz András szakácstudományát dicsérő reggeli, lecsós tojásrántotta kakastaréj formájúra sütött húsos szalonnával aztán pakolunk és indulunk haza. Kár. Egy dolog biztos: Szabó Ferenc jóvoltából a Veres-hegy, annak is a Dolina nevű része kegyes volt hozzám, a két éves sánta kan még 12 centis, szép nagyagyarpárral is megajándékozott. Bármi lesz, életem hátralévő időszakára feledhetetlen marad ez az élmény…
Vadászat
…és megtört a jég!!
Király Attila vadászíjász kislányával közösen vadászott. Az élményeiről beszámolt lapunknak:
A lányom két éve kísér és együtt eddig nem sikerült semmit elejteni. Nem jutottam lövéshez, vagy, ahogy ő mondja: “mindig az jön be, amire épp tilalom van”, vagy az utóbbi időben elhibázom – ilyen is volt. Talán rágörcsöltem, nagyon szerettem volna egy közös elejtést.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Kiraly_Attila_Ozbak-3-300x225.jpeg)
Fotó: Király Attila – AJN
13:30-kor már az autóban ültünk. A pár napja kihelyezett vadkamera többek között egy egyagancsú bakot is lencsevégre kapott – volt esély, hogy bejön. Kevés esély volt, de volt. Miután átvergődtünk a határon, ami “összeért”, lepecsételtetve a papírt, hogy viszem-hozom az íjat, a magyar számom bemondta az unalmast. Kiskunhalason megszervízelték, így már tudtam szólni a vadőrnek, hogy érkezünk. Már az erdőben jártunk, párszáz méterre a leskunyhótól, alig várva, hogy beüljünk, mikor – elakadtunk. A favágók hulladékainak segítségével sikerült kivergődni a “fosóhomok” csapdájából, a kocsit otthagyva gyalog indultunk a kunyhóig, az akciótól piszkosan és csuromvizesen. Közben bolond szél támadt, szerencsére épp jó irányból.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Kiraly_Attila_Ozbak-4-300x225.jpeg)
Fotó: Király Attila – AJN
Jeget mondanak. Fákat kicsavaró szelet. Velem meg ott a gyerek. Hát, meglehetősen ideges voltam. Mézesszívet vettem elő, javítja a koncentrációt. És éhes is voltam. Meg ideges. Amint ott bontogatom a kevésbé csörgős zacskót, amibe otthon átöntöttem, a szemem sarkából két őzet pillantok meg a szórón!! Lassan szemügyre véve állapítom meg, hogy suta, de nem bakkal – hanem a gidájával.
Rékával lefilmeztük és elégedetten ültünk vissza, mikor elmentek. Jó, hogy elmentek – nem jó, ha kiszúr a suta és riaszt. A szél tovább játszotta bolond játékát és két nyúlon meg három szajkón kívül nem jött semmi. Aztán egy karvaly, ami odavágott a vadgerlének, de elhibázta. Lassan szürkült. Kezdtem elveszíteni a reményt – pedig olyan biztosan éreztem: ma elejtünk valamit!
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Kiraly_Attila_Ozbak-1-300x225.jpeg)
Fotó: Király Attila – AJN
Léptek zaja verte fel az addigra már lecsendesedett erdőt.
– Jön valami – súgtam a lányomnak. De ahogy jött, már ment is – a forgó szél elárult bennünket, és távolodni hallottuk a lábak neszét. Odébb riasztott is. Nnna, ez nem a mi napunk – akartam épp mondani a vadőrnek. De furcsa érzés lett úrrá rajtam. Jobban kellene bíznom – gondoltam. Ekkor ütött szöget a fejembe a gondolat: DNY-i szél fúj, az őz DK-re volt, és délre futott. A stressz-szagot arrafelé hagyta ott. Ha arról jön valami, mindenképp megérzi a szagunkat, tehát mindegy. Szemből, balról, de még hátulról is jöhet bármi – ha nem fordul a szél, mint ma már háromszor.
Még végig sem gondoltam, szemből-jobbról, keleti irányból megjelent a bak! Két év alatt nagyon sok helyzetet kihagytam (pl ág volt előtte, erősen szürkült és lámpázni kellett volna…). Elkezdtem megfeszíteni az íjat, erre fölkapta a fejét! Negyedig kihúzott íjjal vártam, hogy ismét lehajoljon. Két örökkévalóság után ez meg is történt, ismét inni kezdett. Kihúztam az íjat és fókuszáltam. Mivel múltkor fölé lőttem (ma a próbalövések nagyon jól mentek!), kissé lejjebb húztam az íjat – túlzottan nem mertem, mert az a tapasztalat, hogy ilyenkor okvetlen alá lövök. Igyekeztem jól oldani, nem siettem el. Jónak éreztem. A bak viszont eldőlt – gerinclövés…
Üröm került az örömbe. Épp ez az, amit mindig próbálok elkerülni. Még ma is beszéltünk róla a lányommal, hogy azért gyakorolok sokat, hogy ne szenvedjen a vad. Az Attila Kelemen féle vadászkésemmel megadtam a kegyelemdöfést.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Kiraly_Attila_Ozbak-2-300x225.jpeg)
Fotó: Király Attila – AJN
Biztos voltam benne és a videó igazolta is: mire a vessző odaért, a bak rogyasztott.
Zúgjon neki odaát!
Írta és fényképezte: Király Attila
Van egy jó vadásztörténete, egy szép vadászélménye?
Küldje el az info@agrojager.hu címre
Vadászat
Egy csodás vadászat
Pető Zsolt 2024. augusztus elsején egyéni vadászaton vett részt, vaddisznóra vadászott. Élményeiről beszámolt lapunknak az elejtő:
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Peto_Zsolt_vaddiszno-2-300x167.jpeg)
Fotó: Pető Zsolt – AJN
Kedves Vadász Barátok! Szeretném megosztani veletek vadászatom történetét. Miután elhelyezkedtem a kedvenc vadászterületemen, sokáig csak várakoztam. Éjfél után azonban a repcetarlón, amin déli szél fújt, északi irányból kiváltott az áhított vad. Természetesen északi irányból érkezett a közeli napraforgótáblából. Cserkelésre semmi esélyem nem volt a körülmények miatt. Jó pár mély levegővétel után úgy döntötttem, hogy lövést teszek a vadra. Miután lejött a horizontól, célba vettem és egy jó találattal hoztam terítékre a fényképen látható vaddisznót. A lövés pillanatában tudtam, hogy 200 méternél messzebbre van tőlem.
FRANCHI: hét év garanciával! A boltot a fényképre kattintva lehet elérni!
Az öreg Sauer 90 300 W. még mindig a legjobb vadász fegyverek között van! A Federel Power Shock 11,7 g lövedéktől azonnal helyben maradt a kan. Miután birtokba vettem, ellenőriztem a távolságot, amit GPS-el mértem meg. A lőtáv pontosan 370 méter volt! Az illetékes vadászati hatóság bírálata szerint a nagyagyarak hossza elérte a 23,7 és a 24,8 centimétert.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Peto_Zsolt_vaddiszno-1-300x169.jpeg)
Fotó: Pető Zsolt – AJN
A kisagyarak körmérete meghaladta a 6,7 és 6,9 centimétert. A hatóság szakemberei aranyéremmel díjazták a trófeát! Köszönöm Vidoczi Zoltán barátomnak a munkáját, aki elkészítette a trófeaalátétet ennek a különleges trófeának!
Külön köszönetemet szeretném kifejezni barátaimnak: Zolikám, Danikám, Csabikám!
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Peto_Zsolt_vaddiszno-3-300x290.jpeg)
Fotó: Pető Zsolt – AJN
Nagy boldogság nekem ez az élmény és ez a trófea, amit soha nem felejtek el!
Írta és fényképezte: Pető Zsolt
Van egy jó vadásztörténete, egy szép vadászélménye?
Küldje el az info@agrojager.hu címre
Frommer
FRANCHI: Hogyan tisztítsuk meg a sörétes puskát?
A sörétes puska tisztítása egy olyan része a vadászatnak, amelyet nem szabad alábecsülni, ha azt szeretnénk, hogy fegyverünk mindig olyan állapotban legyen, hogy bármikor elindulhassunk vadászni. A puska tisztításának elsajátítása minden vadász számára elengedhetetlen, hogy a vadászat után a legjobb állapotban várakozzon a fegyverszekrényben. A vadászat sok apró dologból áll össze: érzelmek és adrenalin, a természet közelsége és az élővilág tisztelete, a vadásztársakkal megosztott pillanatok, valamint a magányos séták a vadászkutyánkkal s végül, de nem utolsó sorban a vállunkon, a kezünkben ott kell lennie szeretett fegyverünknek is, amellyel, ahogyan minden mással, törődnünk is kell. Cikkünk, – amelyet Albert Attila, a FROMMER kereskedelmi igazgatója fordított – az olasz fegyvergyár, a 155 éves FRANCHI útmutatását tartalmazza és néhány tippet kaphatunk, hogyan végezzük el a „terepi” karbantartást, hogy a vadászpuskáink mindig csillogóan tiszták legyenek!
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/pulizia-fucile-2-300x200.jpg)
A nedves, párás környezet a legnagyobb ellensége a fémnek és a farészeknek. Forrás: Franchi / FROMMER
A sörétes puska tisztítása ugyan egy apróság a vadászat élményében, de megkerülhetetlen. Ahogy minden tapasztalt vadász tudja, ezt nem lehet elhanyagolni és valljuk be, fegyverünk gondozása, ha valóban szeretjük ezt a szenvedélyt, igazán jó érzést ad. Sokan beszámoltak már erről s persze ki ne ismerné azt a megnyugtató érzést, mikor végeztünk a művelettel.
Hogyan tisztítsuk a félautomata sörétes puskát?
Először is, végezzünk megfelelő karbantartást. Számos tényező fenyegeti a vadászfegyverek állapotát, ezért nagy figyelmet kell fordítani a karbantartásra. Különösen az új engedéllyel rendelkező vadászok számára fontos, hogy tiszta fegyvereik legyenek és ennek érdekében jó szokásokat alakítsanak ki!
Egy vadásznap, legyen az rövid vagy egész napos, számos külső tényezőt hozhat, ami veszélyeztetheti a puska integritását. A lőpor robbanása miatt keletkező maradványok és lerakódások, a növényi szennyeződések, levéldarabok, harmatcseppek, nedvesség vagy eső, sár, izzadt tenyérlenyomatok és egyéb külső tényezők is veszélyeztethetik a vadászfegyver épségét.
Fontos, hogy a sörétes puskákat a tisztítás előtt szedjük szét. Mielőtt bármilyen karbantartást elkezdenénk, elengedhetetlen, hogy gondosan szétbontsuk a puska fő részeit és az ismereteinknek megfelelően megvizsgáljuk.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/image1-3-2-1024x1024-1-300x300.jpeg)
Kedvelt márka a Ballistol. Fotó: Dr. Szilágyi BAy Péter / Agro Jager
Hogyan olajozzunk a félautomata sörétes puskát?
Szedjük szét, vegyük le a csövet és tárat. Hasonlóképpen járjunk el a bock vagy dupla fegyvereknél is és a fődarabok szintjéig bontsuk szét a puskáinkat – ahol az ejektor részeit alaposan tisztítsuk meg.
Az elsütőszerkezet más történet, mivel az a tusában marad, így azt általában terepi karbantartáskor nincs lehetőségünk megbontatni.
A bock puskáknál, miután eltávolítottuk az előagyat, a csövet, az első lépést már teljesítettük is, miközben a félautomata sörétes puskák szétszedése után mélyebb tisztításra nyílik lehetőségünk, szemben a hagyományos dupla vagy bock puskákkal.
Ezenkívül a Franchi vadászfélautomata puskák, amelyeknek inercia mechanizmusa elöl helyezkedik el, a visszarugó pedig az előagy alatti csőre van szerelve, még könnyebben tisztíthatóak. Elég csak eltávolítani az előagyat, és már hozzá is férünk! Még a legapróbb porszemek is elérhetők… például egy fogkefével!
Általánosságban elmondható, hogy az Affinity 3 és Affinity 3.5 félautomata puskák, az elülső inercia működési rendszerrel, kevesebb karbantartást igényelnek, így könnyítve a vadász dolgát.
Miután a puska szétszerelésre került, a tisztítást gondosan meg kell kezdeni.
Hogyan tisztítsuk meg a hagyományos sörétes puskákat?
Miután a puskát szétszereltük, el kell távolítani minden szennyeződést, ami a vadászat során rakódott le. Puskatisztító pálcák, rongyok, fogkefék vagy kefék, mind megfelelő eszközök erre a célra!
Különös figyelmet kell fordítani a cserélhető choke-ok és a csövek tisztítására.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2022/08/IMG_20220816_083844-300x153.jpg)
Cserélhető szűkítésekkel egy FRANCHI Feeling sörétes fegyver. Fotó: Agro Jager
Először, miután szétszereltük és eltávolítottuk őket, durva ronggyal és acéltisztítóval kell megtisztítani, amíg az összes szennyeződést le nem szedtük a csövek belső felületéről. Nagyon fontos megtisztítani a csövet ott is, amely a choke-okat tartja. Addig folytassuk, amíg minden lerakódás el nem tűnik.
A sörétes fegyverek töltényűrjeit se felejtsük el: gondosan meg kell tisztítani, mivel ez az első olyan terület, ahol a korrózió elindulhat. Ha van előrelátásunk és nem várunk túl sokáig, ha két-három vadásznaponta megtisztítjuk a csöveket, a munka viszonylag minimális lesz.
Célszerű minden alkalommal áthúzni egy tisztító pálcát a csövön, majd végül egy zsíros, “vastagabb” olajjal befejezni a műveletet, hogy a fémet szigeteljük a levegőtől.
Tisztító pálcák minden fegyvertisztító készletben megtalálhatók a fegyverboltokban.
Fokozott figyelemmel járjunk el akkor, ha gyöngygolyót használtunk – vaddisznóhajtások esetén.
Ezt azért szükséges megtenni, mert a golyó nagy szennyeződést okoz, így az első szabály: ne várjunk túl sokáig!
A Pegoraro Tiro Dinamico lőszerei kedveltek a gyöngygolyó szerelmeseinek körében. Fotó: Frommer / Agro Jager News
Miért szükséges olajozni a sörétes puskát?
A vadász az a fajta ember, aki nem hátrál meg és még a nehéz környezeti és időjárási körülmények között is elindul, mert a vadászat izgalma az oka annak, hogy bármilyen esős, nyirkos és hideg idő van, a vadászat nem marad el. Egyébként, ha a puska tisztításáról van szó, a legfőbb ellenség mindig ugyanaz: a víz! Hogyan védhetjük meg tehát a sörétes fegyvereinket?
A fegyver szárítása sajnos önmagában nem elegendő, mivel olajréteg nélkül nincs semmilyen védelem a nedvesség ellen. Már egyetlen vízcsepp, nedves környezet is problémát jelenthet,vagy ha a forró fegyvert visszarakják a tokba és olyan kondenzáció keletkezik, amelyek végeredményben a korrózióhoz vezet.
FRANCHI: hét év garanciával! A boltot a fényképre kattintva lehet elérni!
Minden félautomata puska, amely terepmintás (camo) bevonattal vagy még jobb esetben Cerakote bevonattal rendelkezik, nagyobb ellenállást garantál az időjárási hatásokkal szemben és ideális extrém vadászati körülmények között, például vízivadak vadászatánál.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/Kepernyokep-2024-09-06-182656-300x76.png)
Franchi Affinity 3 Cerakote bevonattal. Forrás: Franchi
A Cerakote egy ultrafinom kerámia alapú festék, amely kiváló ellenállást biztosít az időjárási hatásokkal szemben.
Alternatívaként, a barnított puskákat gondosan olajozva kell tartani vadászat után, és ennyi… alapvetően ezzel a művelettel kész is vagyunk!
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/image3-1-3-1024x768-1-300x225.jpeg)
Különféle fegyverápoló szerek közül lehet válogatni a FROMMER polcain. Fotó: Dr. Szilágyi Bay Péter / Agro Jager
Végül, de nem utolsó sorban: hogyan ápoljuk a farészeket?
Valljuk be, amikor vállra vesszük a puskát és érezzük az alatta melegedő faanyagot, az mindig különös élmény, bármilyen korúak a vadászok. Vannak vitrinpuskák, amelyek szinte túl szépek, hogy igazak legyenek, és vannak azok a fegyverek, amelyek velünk járják a legkülönbözőbb kalandokat.
A Franchi fegyvermárkát, 1868-ban az olasz, Luigi Franchi alapította. A technológia fejlődése mellett a FRANCHI a hagyományt is tiszteli és ma is kaphatóak, rendelhetőek fatusával a fegyvereik. Fotó: Dr. Szilágyi Bay Péter / Agro Jager
Ha egy vadásznak ilyen típusú puskája van, amely talán gyönyörű fatusával rendelkezik, akkor néhány „csata” nyomával is számolnia kell. A szenvedélyes, romantikus vadászok még térképnek is tekinthetik ezeket, amelyek megörökítik a puskáinkkal az összes közösen átélt vadászatot.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/02/Frommer-1-300x163.png)
FROMMER, Magyarország legnagyobb fegyverboltja! Kattints a képre és keresd meg a hozzád legközelebb lévő vadászboltot és a szerződött fegyvermestereket!
Mivel a fa élő anyag, az első dolog, amit szem előtt kell tartani, hogy sérülhet használat közben. Bár nincs rá varázsital, vannak apró lépések, amiket megtehetünk.
Ha lakkozott fafelülettel van dolgunk, karbantartásra nincs szükség, viszont ha megsérül, nagyon nehéz helyreállítani. Az olajozott fa azonban közvetlenül a vadász által is karbantartható, anélkül, hogy szakemberhez kellene fordulni.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2022/08/IMG_20220816_084135-2-1-300x152.jpg)
Ne hanyagoljuk el a farészek ápolását sem! Fotó: Dr. Szilágyi Bay Péter / Agro Jager
Amennyiben nincsenek mély repedések, elegendő a fegyverboltban kapható olajjal kezelni a fát és az visszanyerheti eredeti megjelenését és fényét.
Ez az olajozott tusák valódi szépsége, mert mindig újra vissza lehet állítani őket az eredeti állapotukba!
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/Agro-Jager-FROMMER-Vadaszbolt-2-300x210.jpg)
Albert Attila, a FROMMER Fegyverbolt kereskedelmi igazgatója. Fotó: Agro Jager / FROMMER
Összegzésként
Ezek a hasznos tippek, amelyek segítségével a félautomata sörétes puskát, illetve általában a puskákat tisztíthatjuk és gondozhatjuk. Ugyanakkor igaz, hogy a Franchi puskák valóban a vadász szolgálatára vannak tervezve.
Mert nem a szép fa vagy a szép gravírozás az, ami különbséget tesz, amikor a bozótosban járunk, a mocsaras vizekben vadászunk, vagy amikor a sár már a csizmánkig ér! A különbség abban rejlik, hogy olyan eszköz van a kezünkben, amely felejthetetlen érzelmeket ad nekünk!
Így, miután elvégeztük a munkát és odafigyeltünk a puskánkra… talán ideje újra vadászni indulni!
Fordította: Albert Attila | FROMMER Kft.
H-1089 Budapest, Szenes Iván tér 10.
Telefon: +36 1 210 3506
Mobil: +36 30 213 7334
You must be logged in to post a comment Login