Vadászat
A zongora
Dzzzzssfssííííípaff űííííííí-üiiii-íííímö-őmm-mm….hasított bele a néma éjszakába a barátom lövése jó becsapódással a fekete sereg egyik agyaras katonájába. Biztos, hogy nem valami kiskatona lehetett, csakis valami sráfos gatyás tekintélyes, a tisztikarral külön vacsorázó tagja.
Az ordításáról a falusi disznóölések pálinkaszagú hajnala jutott eszembe, amikor hosszú percekig szenved az egész évben féltett házikedvenc, mire végre elévérzik szegény. Ezt a mai ember akciós tálcás húsfogyasztója nehezen érti meg. Vajon mit érezhetett az állat szorgalmas gazdája, akinek a szemétől jobban hízott a jószága, mint a mosléktól, amit esténként szürcsölgetett. Evés közben még jól megvakargatta a hátát a keverőfával, közben mintha áldást mormogott volna. És ma ő szúrta bele a hideg vasat, gyorsan és precízen, hogy ne szenvedjen féltett vagyona. Gyász volt ez, de ünnepnap is. Akár a vadászat.
Mindenesetre én akkor vadásztam, tehát ünnepeltem. Feszítettem a zöld ruhámban kalaposan a holdvilágos magaslesen. Előttem balra jókora repcetarló, jobbról kukorica, mögöttem kukorica amíg a szem ellát. Sáros, pocsolyás dűlőutak és sűrű fasorok, mint a kerítés választják el a már haldokló kukoricatáblákat egymástól.
Előttem vagy kétszáz méterre hajladozott egy öreg (talán) eperfa, mintha jóéjt puszit akarna adni a kis növésű kopasz bodzabokornak alatta. Szépen elrendezve magam körül a felszerelést, balra a puska, jobbra a keresőtávcső, a lámpát nem is tudom hová tettem, valahol van egy termosz is meg a hátizsák csak nehogy belerúgjak valamibe, ha jön a disznóm.
Kicsit bosszankodtam, hogy nem alakítottam még ki magam körül egy jól bevált rendet a cuccaimnak, de mindegy, ez majd biztos kialakul. Nem érdekelt semmi. Nem fáztam, a telefonom lenémítva, bár ki kellett volna kapcsolni. Nincs helye a telefonnak a vadászaton, bár korábban már kidiszpécserkedtem magam, mert két barátom rajtam keresztül tudott csak kommunikálni egymással.
De hogy érthető legyen a mondadóm kezdem az elején. Laci barátom, a társaság elnöke, meghívott egy kis vadkárelhárításra Tápiószecsőre, és nem bánta, ha velem tart Zsolt, akivel többször etettem a szúnyogokat jó nevű vadászterületeken. Tudni kell, hogy apróvadas a területük, de azért mint mindig, most is nagy reményekkel indultunk.
Érkezéskor boldogan ráztunk kezet Zolival a vadászmesterrel és örömmel láttuk, hogy az elnök úr külön lesre írt be minket. Közben Zoli is kedvet kapott a vadászatra és elhatározta, hogy ő is kiül. Útközben elmondta, hogy tele van a kukorica disznóval, de van egy legendás példány akár a szellem , azt csak nagyon ritkán és kevesen látják. Aki látta, messze volt neki, nagyon óvatos remete, de a nyomait mindig felfedezik. Nahát az akkora, mint egy zongora. Persze zongora gondoltam magamban, mindenhol van ilyen. Szellem, ja, örülnék én egy szintetizátornak, de még egy harmónikának is.
Mire feleszmélek, már a lesről nézegetem az eperfám közelében szöszmötölő tapsifülest és próbálok beleolvadni a szeptemberi naplementébe. Jobbra előttem Zoli, jobbra mögöttem Zsolti barátom is már biztosan várja az ördögöket. Csakhogy a puskát is használjam valamire, most a keresőtávcső helyett a szálkeresztet próbálom a nyuszira illeszteni, de az eperfát többször látom mint szegény mit sem sejtő lisztes fenekű pék barátomat.
Az ősemberre gondolok, amikor elhajította az első követ az ősfácán felé vagy ha bottal várta az ősnyulat, hogy leüsse és enni vigyen az utódainak. Akkor a kő és az emberi elme gyilkos fegyverré vált. Vajon ő mit érzett? Ez valami ösztönös, állati, megmagyarázhatatlan. Aki nem érzi, annak nem lehet megmagyarázni, aki igen, annak meg nem kell.
Közben majdnem besötétedett, alattam szöszmötölnek a pockok és én néhány vékony puszit cuppantok a levegőbe, hátha erre jár a róka. Vajon az ősember irtotta valahogy a konkurenciát jelentő más ragadozókat, vagy ő volt a konkurencia és őt irtották az ősrókák? Nem tudom, de ha nem mi lettünk volna az ügyesebbek én most nem ülnék itt, és a telefonom se villogna, hogy üzenetem jött hogy a fene ebbe a technikába.
Közben a hold már javában szolgálatba van. Helyet cserélt a nappal és nekem világít, akár a kis kék villogás a készülékem oldalán. Nem érdekel, még a nejemnek sem írtam egy sort se, pedig megérdemelné, mert egyedül vigyáz az utódokra a barlangban. Na majd most!
2010. 09. 24. 20:30 új üzenet érkezett Szilágyi Zsolt:
Most ment el egy lovas csávó, majdnem rálőttem, ez bolond.
Jól van akkor! Mit érdekel a lovasod, amikor a disznók már zörögnek a kukoricában, az én szemem meg mire megszokja a kijelző fénye után a sötétet, mind elmegy… Mért van az, hogy a kukoricaszár előbb zörög, mint ahogy a szelet érzem az arcomon? Az a lényeg, hogy szemből fúj! Gyertek disznók!!! Vissza az ősemberhez… Vajon, ha felém közeledne a sáros úton, sötétben nagy cuppogva egy hatalmas fekete halom a fegyver után nyúlnék-e? Azért jó lenne, ha Hubertusz gyengéden önmérsékletre intene, vagy ha… Úristen hol a telefonom?
20:36 üzenet létrehozás:
Vigyázzatok lovagol valaki a Zsoltinál. Elküld
Ennyit a biztonságról. A telefont vissza az ülőkére, kijelzővel lefelé, többet nem is nézek rá. A szemem mire megszokná a holdvilágot már villog is a pad, mert a kis kék lámpa a készülék oldalán van ám.
új üzenet 20:38 Kolozs Zoli:
Lehet,hogy az egyik tag,mond,hogy világítson rá ha megint jön.
20:50 üzenet létrehozás:
Azt mondja a Zoli világíts rá ha megint jön. Elküld
Végre elcsendesedik minden körülöttem….. minden. A szél sem fújja már a kukoricalevelét, sem az arcomat….csend. Bosszant, hogy nem cseréltek ezek számot. Mire elküldeném az egyiknek a másik számát a disznók is megjönnének. Akkor a másiknak is kéne emezé, mindegy nem érdekelnek, hogy is volt az ősemberrel?…a disznók akkor is jönnek, ha ezek nem tudják egymás számát.
Na most ordít az a sráfos gatyás, a fekete sereg tisztje, mert a testébe csapódó mag egy csipet lőpor és egy vascső meg az emberi elme, gyilkos fegyverré változott. Ha én vaddisznó lennék biztos, hogy nem mernék megmozdulni ezek után órákig. A lövés a vadászmester úrtól jött, ez biztos. Hol az a telefon?!
21:59 üzenet létrehozás:
Gratulálok. Elküld
21:59 Új üzenet Szilágyi Zsolt:
Mi volt?
22:01 üzenet létrehozás:
Szerintem a Zoli. Elküld
Na, ebből se lesz már vadászat. Ennyi üzenetet papírgalacsinnal váltottam iskolás koromban utoljára. Azért korán van még, a vad mozog, nálam csönd van, mindjárt jön valami…Mekkora lehet?..Hol az a telefon!
22:12 üzenet létrehozás:
Zongora? Elküld
22:13 új üzenet Kolozs Zoli:
Igen nem merek rámenni majd reggel.
22:15 üzenet létrehozás:
Meglőtte a zongorát. Elküld
Végérvényesen a sarokba dobom a telefonomat, elvégre vadászni jöttem, sms-ezni otthonról is tudnék. Egészséges vadászirigység van bennem, vigasztalom magam, hogy legalább volt egy kis izgalom. Szegény állatra gondolok aki azóta már a vaddisznók mennyországában bagózza az érő zabot, a búzát, töri a száraz kukoricát, gilisztát és szemes kukoricát túr a friss vetésben, vagy dagonyázás közben potyog a makk a szájába az erdő szélén. Embertől nem kell tartania, mert ott nincs.
De akkor ki veti el ott a buzát a zabot, ki ültet kukoricát és óvja az erdőt? És hogy érhet egyszerre a friss vetéssel a kukorica meg a búza? Na mindegy, a disznók megoldják valahogy maguknak. Szegény párát biztos kicsit hátul érte a golyó, gondolom eltörte a gerincét. Messzire nem vonszolhatta magát, az ordítás is elhaló volt.
Ddúúúrrr!!! Hé, hát itt lőnek, mi ez a háború? Jobbról mögöttem csakis a Zsolt lehetett nagyot szól a puska. Atyaég, a szivem majd kiugrik. Mit izgulok, nem értem, nálam meg se rezdül semmi. Hol az a telefon, lövöldözzünk üzenetet. Hallani kellett volna a becsapódást, rágom a szám szélét, közben kibiztosítom a billentyűzárat, és már tüzelek is az abc-vel.
22:34 üzenet létrehozás:
Megvan??? Elküld
Szinte még visszhangzik a határ a rettenetes lövéstől amikor elküldöm az sms-t. Szorongatom a lapos készüléket, úgy várom a választ.
22:36 új üzenet Szilágyi Zsolt:
Nem látom.
22:37 üzenet létrehozás:
Nehogy utánamenj. Elküld
22:37 új üzenet Szilágyi Zsolt:
O.K.
Miért nem volt becsapódás, ajjajjaj. El is felejtettem, hogy vadászni jöttem, az eszem csak a szomszédokon jár. Azért figyeljünk, csak lehet itt még valami, majd most jön az enyém, csak sikerüljön gyorsan és precízen célozni…. nyugi, nagy levegő… Csend… Villog a kis kék lámpa.
22:44 új üzenet Szilágyi Zsolt:
Szerintem megvan,mert hallottam hörögni.
Úgy legyen, hogy meglegyen, csak az enyémet várjuk még meg és mehetünk haza. Korán van még, megjön az is, csak hagyjatok vadászni. Villog a telefonom!
22:54 Új üzenet Kolozs Zoli:
A Zsolt lőtt?
22:54 üzenet létrehozás:
Aha hallotta hörögni de nem látja mondtam ne menjen rá. Elküld
22:54 új üzenet Kolozs Zoli:
O.K.
Néha még körbetávcsövezek, de a telefont lesem a szemem sarkából. Én nem bírnám ki, hogy ne menjek utána. Várok, de már nem a vadászatra koncentrálok. Vajon a finálé milyen lesz? A határ csendes, de a szívem még zakatol. Halk autózúgást hallok Zoli felől. Aha, mintha menne bele a kukoricába. Hamar véget ér a ropogás és a reflektorfény, ami úgy vágja a táblát, mint a kés a friss kenyeret.
23:34 üzenet létrehozás:
Megtaláltad? Elküld
23:37 új üzenet Kolozs Zoli:
Igen
23:41 üzenet létrehozás:
A Zsoltiét megnézzük? Elküld
Na, szedjük a cókmókot! Kiürítem a fegyvert micsoda kupleráj van ezen a lesen mire rendet rakok, minden rajtam lóg. Az úton várom a közeledő terepjárót. A kocsi elejére egy hatalmas, fekete, páncéltőkés hangszer van láncolva, fehér billentyűin világít a holdfény. Zoli barátom kiszáll és én hosszan rázom a kezét.
Közben előkerül pár zöld ruhás, kalapos ember, akikkel kézfogás közben egyszerre mutatkozunk be, ráadásul alig látunk egymás arcából valamit a sötétben, így szinte semmit sem tudunk meg a másikról. Az biztos, hogy segíteni jöttek gondolom. A főszereplő most különben is a viharvert vad.
– Lacikám – szólt Zoli –, hogy kérdezhetsz ilyet? Még szép, hogy megnézzük a Zsoltiét is! A rühes rókától az utolsó macskáig mi mindent megkeresünk, akkor is, ha se vér, se semmi. Na gyerünk, találkozunk a Zsoltinál.
A kocsimat úgy eldugtam, hogy alig találom meg, mégis elkerültek a disznók. Bepakolok és már töröm is keresztül a száraz fasort. Jó érzés a tiszta, meleg autóval a sáros, traktornak való úton csúszkálni és átgázolni a kerti tó méretű pocsolyákon. Na, ebbe se lennék aranyhal. Nézem a telefont, éjfél, nem fogadott hívások és egy:
22:50 új üzenet Szilágyi Zsolt:
Mi van?
Jól van már, itt vagyunk, látlak haver, az arcod fehér mint a fal. Kezdő vadász vagyok én is, mégsem izgulok, igaz, a puskacsövem is rég volt meleg.
– Na csá, mi van!?
– Valami kis süldő, szerintem ott lesz.
– Törte a kukoricát? Mit hallottál? Merre futott?
– Nem, de hörgött.
– Hörgött vagy morgott nem mindegy – szólt Zoli, és már indultunk is a rálövés irányába egy marcona minikutya segítségével.
Jelentős túlerővel indulunk, bár fegyver senkinél sincs. Az út mellett mély barázdát hagyott a nehéz acél, mikor alátemette a tavalyi talót. Most vízelvezető ároknak is megfelelt, de egy hatalmas vaddisznó is elfért benne úgy, hogy a magaslesről semmit se lehetett látni belőle.
– Mi ez te Zsolti? Mit lőttél öcséém? Basszus mekkora!
Atyaég ez kocát lőtt gondolom magamban és nyújtogatom a nyakam, hogy lássak valamit a sok ember mögött. Jól van, fehérlik valami a szájában.
– Öcsém mekkora, jó kövérre hízott a szecsői kukoricán.
Mint ahogy az emberek között is van vastag szájú vagy kapafogú, megállapítottam, hogy a vaddisznóknál sincs ez másképp. Ez egy vastag szájú példány volt, mert amikor a fogászati vizsgálatra került sor, azt hittem nincs is ínye szegény megboldogultnak, mert az agyar egyre csak nőtt.
– Ide figyelj Zsolt! – szól a vadászmester – Tápiószecsőn 20 éve, de lehet, hogy még soha nem esett ekkora kan, úgyhogy becsüld meg öcsém, mert sokan sok éjszakát virrasztottak érte eredménytelenül! Becsület szavamra örülök, hogy vendéget ért ilyen szerencse. Közben keresett valami zöld növényt, és ahogy kell, átnyújtotta a barátomnak. Parlagfűnek ilyen becsülete még nem volt. Kicsit irigykedek is.
Bezzeg a vendéglátóink nem. Ők az éjszaka közepén egy emberként sietnek, ha a vadásznak segítségre van szüksége. Szorgalmas gazdák ők. A szőlő préselése még éjfél után is tart, de nem restek, hogy hagymát vágjanak a friss máj alá és reggelire invitáljanak az otthonukba. Bárcsak élhetnénk a meghívással. Gyors áldomás és már autózunk is haza.
Csendben autózunk hazafelé, néha azért még felidézzük hogy volt, mint jött , megveregetem még Zsolt vállát, aztán megint csend. Hátul zötykölődik bezárva a mindig szabad nagyúr üres teste. Ilyen nyugodtan soha életében nem fekhetett, vér és mandulamintát sem vettek tőle és a csánkját sem csúfították el, mint a halott ember lábujját. Minden az övé volt, és ő mindenkié. A feje alá az ülőszivacsom kerül, de önző célból, nehogy megsérüljön hatalmas éles fegyvere, amit most elveszünk tőle, mint a szabadságát, az életét. Meg sem érdemeljük. Az ünnep véget ért, most némán gyászolunk.
Az az érzésem, mintha elvettük volna a gazdától féltett jószágát. Azért vakargatta, azért hízlalta? A betakarítás öröme őt illette volna meg. Nem elvettük, ő adta nekünk… ez igaz, de ki lehet ezt forintban fejezni? A hús ára nevetséges, ha arra gondolok, hogy mire fognak vadászni ezután ezek az emberek, és kinek a nyomát keresik a határban. Ha találkoznak majd így beszélgetnek: A zongora? Hát azt az a csávó vitte el, tudod aki tyúkot lőtt tavaly a Nádasvölgyben… Ajjaj!
Lehet, hogy Hubertusz terelte szelíden a barátom elé ezt a szép vadat jutalmul, amiért kezdő vadász létére nem lőtte meg azt a lovasdublét? Nem tudom. Mindenesetre köszönöm neki és a Megoldás Vadásztársaságnak ezt a szép vadászatot!
Másnap 08:22 új üzenet Szilágyi Zsolt
Képüzenet érkezett, rajta a napfényben szépen zöldben felravatalozva a gyönyörű vad.
Néhány nap múlva viszont igazi örömhírt kaptam telefonon az elnök úrtól. Nehogy azt higgyem, hogy az a zongora volt, mert az sokkal nagyobb és a nyomait megint felfedezték a területen. Ott jár kel, mintha csak őérte lenne világ. Néha feláldoz egy két tisztet a vezérkarból, mint aki már az ősemberrel titkos paktumot kötött, hogy vetnek neki kukoricát, érő zabot és búzát ehet, még az erdőt is óvják helyette. Jut egy kis makk is, ő meg nyugodtan dagonyázhat bántódása nem esik, cserébe.
Amíg élek őt fogom követni.
Vadászat
…és megtört a jég!!
Király Attila vadászíjász kislányával közösen vadászott. Az élményeiről beszámolt lapunknak:
A lányom két éve kísér és együtt eddig nem sikerült semmit elejteni. Nem jutottam lövéshez, vagy, ahogy ő mondja: “mindig az jön be, amire épp tilalom van”, vagy az utóbbi időben elhibázom – ilyen is volt. Talán rágörcsöltem, nagyon szerettem volna egy közös elejtést.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Kiraly_Attila_Ozbak-3-300x225.jpeg)
Fotó: Király Attila – AJN
13:30-kor már az autóban ültünk. A pár napja kihelyezett vadkamera többek között egy egyagancsú bakot is lencsevégre kapott – volt esély, hogy bejön. Kevés esély volt, de volt. Miután átvergődtünk a határon, ami “összeért”, lepecsételtetve a papírt, hogy viszem-hozom az íjat, a magyar számom bemondta az unalmast. Kiskunhalason megszervízelték, így már tudtam szólni a vadőrnek, hogy érkezünk. Már az erdőben jártunk, párszáz méterre a leskunyhótól, alig várva, hogy beüljünk, mikor – elakadtunk. A favágók hulladékainak segítségével sikerült kivergődni a “fosóhomok” csapdájából, a kocsit otthagyva gyalog indultunk a kunyhóig, az akciótól piszkosan és csuromvizesen. Közben bolond szél támadt, szerencsére épp jó irányból.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Kiraly_Attila_Ozbak-4-300x225.jpeg)
Fotó: Király Attila – AJN
Jeget mondanak. Fákat kicsavaró szelet. Velem meg ott a gyerek. Hát, meglehetősen ideges voltam. Mézesszívet vettem elő, javítja a koncentrációt. És éhes is voltam. Meg ideges. Amint ott bontogatom a kevésbé csörgős zacskót, amibe otthon átöntöttem, a szemem sarkából két őzet pillantok meg a szórón!! Lassan szemügyre véve állapítom meg, hogy suta, de nem bakkal – hanem a gidájával.
Rékával lefilmeztük és elégedetten ültünk vissza, mikor elmentek. Jó, hogy elmentek – nem jó, ha kiszúr a suta és riaszt. A szél tovább játszotta bolond játékát és két nyúlon meg három szajkón kívül nem jött semmi. Aztán egy karvaly, ami odavágott a vadgerlének, de elhibázta. Lassan szürkült. Kezdtem elveszíteni a reményt – pedig olyan biztosan éreztem: ma elejtünk valamit!
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Kiraly_Attila_Ozbak-1-300x225.jpeg)
Fotó: Király Attila – AJN
Léptek zaja verte fel az addigra már lecsendesedett erdőt.
– Jön valami – súgtam a lányomnak. De ahogy jött, már ment is – a forgó szél elárult bennünket, és távolodni hallottuk a lábak neszét. Odébb riasztott is. Nnna, ez nem a mi napunk – akartam épp mondani a vadőrnek. De furcsa érzés lett úrrá rajtam. Jobban kellene bíznom – gondoltam. Ekkor ütött szöget a fejembe a gondolat: DNY-i szél fúj, az őz DK-re volt, és délre futott. A stressz-szagot arrafelé hagyta ott. Ha arról jön valami, mindenképp megérzi a szagunkat, tehát mindegy. Szemből, balról, de még hátulról is jöhet bármi – ha nem fordul a szél, mint ma már háromszor.
Még végig sem gondoltam, szemből-jobbról, keleti irányból megjelent a bak! Két év alatt nagyon sok helyzetet kihagytam (pl ág volt előtte, erősen szürkült és lámpázni kellett volna…). Elkezdtem megfeszíteni az íjat, erre fölkapta a fejét! Negyedig kihúzott íjjal vártam, hogy ismét lehajoljon. Két örökkévalóság után ez meg is történt, ismét inni kezdett. Kihúztam az íjat és fókuszáltam. Mivel múltkor fölé lőttem (ma a próbalövések nagyon jól mentek!), kissé lejjebb húztam az íjat – túlzottan nem mertem, mert az a tapasztalat, hogy ilyenkor okvetlen alá lövök. Igyekeztem jól oldani, nem siettem el. Jónak éreztem. A bak viszont eldőlt – gerinclövés…
Üröm került az örömbe. Épp ez az, amit mindig próbálok elkerülni. Még ma is beszéltünk róla a lányommal, hogy azért gyakorolok sokat, hogy ne szenvedjen a vad. Az Attila Kelemen féle vadászkésemmel megadtam a kegyelemdöfést.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Kiraly_Attila_Ozbak-2-300x225.jpeg)
Fotó: Király Attila – AJN
Biztos voltam benne és a videó igazolta is: mire a vessző odaért, a bak rogyasztott.
Zúgjon neki odaát!
Írta és fényképezte: Király Attila
Van egy jó vadásztörténete, egy szép vadászélménye?
Küldje el az info@agrojager.hu címre
Vadászat
Egy csodás vadászat
Pető Zsolt 2024. augusztus elsején egyéni vadászaton vett részt, vaddisznóra vadászott. Élményeiről beszámolt lapunknak az elejtő:
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Peto_Zsolt_vaddiszno-2-300x167.jpeg)
Fotó: Pető Zsolt – AJN
Kedves Vadász Barátok! Szeretném megosztani veletek vadászatom történetét. Miután elhelyezkedtem a kedvenc vadászterületemen, sokáig csak várakoztam. Éjfél után azonban a repcetarlón, amin déli szél fújt, északi irányból kiváltott az áhított vad. Természetesen északi irányból érkezett a közeli napraforgótáblából. Cserkelésre semmi esélyem nem volt a körülmények miatt. Jó pár mély levegővétel után úgy döntötttem, hogy lövést teszek a vadra. Miután lejött a horizontól, célba vettem és egy jó találattal hoztam terítékre a fényképen látható vaddisznót. A lövés pillanatában tudtam, hogy 200 méternél messzebbre van tőlem.
FRANCHI: hét év garanciával! A boltot a fényképre kattintva lehet elérni!
Az öreg Sauer 90 300 W. még mindig a legjobb vadász fegyverek között van! A Federel Power Shock 11,7 g lövedéktől azonnal helyben maradt a kan. Miután birtokba vettem, ellenőriztem a távolságot, amit GPS-el mértem meg. A lőtáv pontosan 370 méter volt! Az illetékes vadászati hatóság bírálata szerint a nagyagyarak hossza elérte a 23,7 és a 24,8 centimétert.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Peto_Zsolt_vaddiszno-1-300x169.jpeg)
Fotó: Pető Zsolt – AJN
A kisagyarak körmérete meghaladta a 6,7 és 6,9 centimétert. A hatóság szakemberei aranyéremmel díjazták a trófeát! Köszönöm Vidoczi Zoltán barátomnak a munkáját, aki elkészítette a trófeaalátétet ennek a különleges trófeának!
Külön köszönetemet szeretném kifejezni barátaimnak: Zolikám, Danikám, Csabikám!
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/AJN_Peto_Zsolt_vaddiszno-3-300x290.jpeg)
Fotó: Pető Zsolt – AJN
Nagy boldogság nekem ez az élmény és ez a trófea, amit soha nem felejtek el!
Írta és fényképezte: Pető Zsolt
Van egy jó vadásztörténete, egy szép vadászélménye?
Küldje el az info@agrojager.hu címre
Frommer
FRANCHI: Hogyan tisztítsuk meg a sörétes puskát?
A sörétes puska tisztítása egy olyan része a vadászatnak, amelyet nem szabad alábecsülni, ha azt szeretnénk, hogy fegyverünk mindig olyan állapotban legyen, hogy bármikor elindulhassunk vadászni. A puska tisztításának elsajátítása minden vadász számára elengedhetetlen, hogy a vadászat után a legjobb állapotban várakozzon a fegyverszekrényben. A vadászat sok apró dologból áll össze: érzelmek és adrenalin, a természet közelsége és az élővilág tisztelete, a vadásztársakkal megosztott pillanatok, valamint a magányos séták a vadászkutyánkkal s végül, de nem utolsó sorban a vállunkon, a kezünkben ott kell lennie szeretett fegyverünknek is, amellyel, ahogyan minden mással, törődnünk is kell. Cikkünk, – amelyet Albert Attila, a FROMMER kereskedelmi igazgatója fordított – az olasz fegyvergyár, a 155 éves FRANCHI útmutatását tartalmazza és néhány tippet kaphatunk, hogyan végezzük el a „terepi” karbantartást, hogy a vadászpuskáink mindig csillogóan tiszták legyenek!
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/pulizia-fucile-2-300x200.jpg)
A nedves, párás környezet a legnagyobb ellensége a fémnek és a farészeknek. Forrás: Franchi / FROMMER
A sörétes puska tisztítása ugyan egy apróság a vadászat élményében, de megkerülhetetlen. Ahogy minden tapasztalt vadász tudja, ezt nem lehet elhanyagolni és valljuk be, fegyverünk gondozása, ha valóban szeretjük ezt a szenvedélyt, igazán jó érzést ad. Sokan beszámoltak már erről s persze ki ne ismerné azt a megnyugtató érzést, mikor végeztünk a művelettel.
Hogyan tisztítsuk a félautomata sörétes puskát?
Először is, végezzünk megfelelő karbantartást. Számos tényező fenyegeti a vadászfegyverek állapotát, ezért nagy figyelmet kell fordítani a karbantartásra. Különösen az új engedéllyel rendelkező vadászok számára fontos, hogy tiszta fegyvereik legyenek és ennek érdekében jó szokásokat alakítsanak ki!
Egy vadásznap, legyen az rövid vagy egész napos, számos külső tényezőt hozhat, ami veszélyeztetheti a puska integritását. A lőpor robbanása miatt keletkező maradványok és lerakódások, a növényi szennyeződések, levéldarabok, harmatcseppek, nedvesség vagy eső, sár, izzadt tenyérlenyomatok és egyéb külső tényezők is veszélyeztethetik a vadászfegyver épségét.
Fontos, hogy a sörétes puskákat a tisztítás előtt szedjük szét. Mielőtt bármilyen karbantartást elkezdenénk, elengedhetetlen, hogy gondosan szétbontsuk a puska fő részeit és az ismereteinknek megfelelően megvizsgáljuk.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/image1-3-2-1024x1024-1-300x300.jpeg)
Kedvelt márka a Ballistol. Fotó: Dr. Szilágyi BAy Péter / Agro Jager
Hogyan olajozzunk a félautomata sörétes puskát?
Szedjük szét, vegyük le a csövet és tárat. Hasonlóképpen járjunk el a bock vagy dupla fegyvereknél is és a fődarabok szintjéig bontsuk szét a puskáinkat – ahol az ejektor részeit alaposan tisztítsuk meg.
Az elsütőszerkezet más történet, mivel az a tusában marad, így azt általában terepi karbantartáskor nincs lehetőségünk megbontatni.
A bock puskáknál, miután eltávolítottuk az előagyat, a csövet, az első lépést már teljesítettük is, miközben a félautomata sörétes puskák szétszedése után mélyebb tisztításra nyílik lehetőségünk, szemben a hagyományos dupla vagy bock puskákkal.
Ezenkívül a Franchi vadászfélautomata puskák, amelyeknek inercia mechanizmusa elöl helyezkedik el, a visszarugó pedig az előagy alatti csőre van szerelve, még könnyebben tisztíthatóak. Elég csak eltávolítani az előagyat, és már hozzá is férünk! Még a legapróbb porszemek is elérhetők… például egy fogkefével!
Általánosságban elmondható, hogy az Affinity 3 és Affinity 3.5 félautomata puskák, az elülső inercia működési rendszerrel, kevesebb karbantartást igényelnek, így könnyítve a vadász dolgát.
Miután a puska szétszerelésre került, a tisztítást gondosan meg kell kezdeni.
Hogyan tisztítsuk meg a hagyományos sörétes puskákat?
Miután a puskát szétszereltük, el kell távolítani minden szennyeződést, ami a vadászat során rakódott le. Puskatisztító pálcák, rongyok, fogkefék vagy kefék, mind megfelelő eszközök erre a célra!
Különös figyelmet kell fordítani a cserélhető choke-ok és a csövek tisztítására.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2022/08/IMG_20220816_083844-300x153.jpg)
Cserélhető szűkítésekkel egy FRANCHI Feeling sörétes fegyver. Fotó: Agro Jager
Először, miután szétszereltük és eltávolítottuk őket, durva ronggyal és acéltisztítóval kell megtisztítani, amíg az összes szennyeződést le nem szedtük a csövek belső felületéről. Nagyon fontos megtisztítani a csövet ott is, amely a choke-okat tartja. Addig folytassuk, amíg minden lerakódás el nem tűnik.
A sörétes fegyverek töltényűrjeit se felejtsük el: gondosan meg kell tisztítani, mivel ez az első olyan terület, ahol a korrózió elindulhat. Ha van előrelátásunk és nem várunk túl sokáig, ha két-három vadásznaponta megtisztítjuk a csöveket, a munka viszonylag minimális lesz.
Célszerű minden alkalommal áthúzni egy tisztító pálcát a csövön, majd végül egy zsíros, “vastagabb” olajjal befejezni a műveletet, hogy a fémet szigeteljük a levegőtől.
Tisztító pálcák minden fegyvertisztító készletben megtalálhatók a fegyverboltokban.
Fokozott figyelemmel járjunk el akkor, ha gyöngygolyót használtunk – vaddisznóhajtások esetén.
Ezt azért szükséges megtenni, mert a golyó nagy szennyeződést okoz, így az első szabály: ne várjunk túl sokáig!
A Pegoraro Tiro Dinamico lőszerei kedveltek a gyöngygolyó szerelmeseinek körében. Fotó: Frommer / Agro Jager News
Miért szükséges olajozni a sörétes puskát?
A vadász az a fajta ember, aki nem hátrál meg és még a nehéz környezeti és időjárási körülmények között is elindul, mert a vadászat izgalma az oka annak, hogy bármilyen esős, nyirkos és hideg idő van, a vadászat nem marad el. Egyébként, ha a puska tisztításáról van szó, a legfőbb ellenség mindig ugyanaz: a víz! Hogyan védhetjük meg tehát a sörétes fegyvereinket?
A fegyver szárítása sajnos önmagában nem elegendő, mivel olajréteg nélkül nincs semmilyen védelem a nedvesség ellen. Már egyetlen vízcsepp, nedves környezet is problémát jelenthet,vagy ha a forró fegyvert visszarakják a tokba és olyan kondenzáció keletkezik, amelyek végeredményben a korrózióhoz vezet.
FRANCHI: hét év garanciával! A boltot a fényképre kattintva lehet elérni!
Minden félautomata puska, amely terepmintás (camo) bevonattal vagy még jobb esetben Cerakote bevonattal rendelkezik, nagyobb ellenállást garantál az időjárási hatásokkal szemben és ideális extrém vadászati körülmények között, például vízivadak vadászatánál.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/Kepernyokep-2024-09-06-182656-300x76.png)
Franchi Affinity 3 Cerakote bevonattal. Forrás: Franchi
A Cerakote egy ultrafinom kerámia alapú festék, amely kiváló ellenállást biztosít az időjárási hatásokkal szemben.
Alternatívaként, a barnított puskákat gondosan olajozva kell tartani vadászat után, és ennyi… alapvetően ezzel a művelettel kész is vagyunk!
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/image3-1-3-1024x768-1-300x225.jpeg)
Különféle fegyverápoló szerek közül lehet válogatni a FROMMER polcain. Fotó: Dr. Szilágyi Bay Péter / Agro Jager
Végül, de nem utolsó sorban: hogyan ápoljuk a farészeket?
Valljuk be, amikor vállra vesszük a puskát és érezzük az alatta melegedő faanyagot, az mindig különös élmény, bármilyen korúak a vadászok. Vannak vitrinpuskák, amelyek szinte túl szépek, hogy igazak legyenek, és vannak azok a fegyverek, amelyek velünk járják a legkülönbözőbb kalandokat.
A Franchi fegyvermárkát, 1868-ban az olasz, Luigi Franchi alapította. A technológia fejlődése mellett a FRANCHI a hagyományt is tiszteli és ma is kaphatóak, rendelhetőek fatusával a fegyvereik. Fotó: Dr. Szilágyi Bay Péter / Agro Jager
Ha egy vadásznak ilyen típusú puskája van, amely talán gyönyörű fatusával rendelkezik, akkor néhány „csata” nyomával is számolnia kell. A szenvedélyes, romantikus vadászok még térképnek is tekinthetik ezeket, amelyek megörökítik a puskáinkkal az összes közösen átélt vadászatot.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/02/Frommer-1-300x163.png)
FROMMER, Magyarország legnagyobb fegyverboltja! Kattints a képre és keresd meg a hozzád legközelebb lévő vadászboltot és a szerződött fegyvermestereket!
Mivel a fa élő anyag, az első dolog, amit szem előtt kell tartani, hogy sérülhet használat közben. Bár nincs rá varázsital, vannak apró lépések, amiket megtehetünk.
Ha lakkozott fafelülettel van dolgunk, karbantartásra nincs szükség, viszont ha megsérül, nagyon nehéz helyreállítani. Az olajozott fa azonban közvetlenül a vadász által is karbantartható, anélkül, hogy szakemberhez kellene fordulni.
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2022/08/IMG_20220816_084135-2-1-300x152.jpg)
Ne hanyagoljuk el a farészek ápolását sem! Fotó: Dr. Szilágyi Bay Péter / Agro Jager
Amennyiben nincsenek mély repedések, elegendő a fegyverboltban kapható olajjal kezelni a fát és az visszanyerheti eredeti megjelenését és fényét.
Ez az olajozott tusák valódi szépsége, mert mindig újra vissza lehet állítani őket az eredeti állapotukba!
![](https://agrojager.hu/wp-content/uploads/2024/09/Agro-Jager-FROMMER-Vadaszbolt-2-300x210.jpg)
Albert Attila, a FROMMER Fegyverbolt kereskedelmi igazgatója. Fotó: Agro Jager / FROMMER
Összegzésként
Ezek a hasznos tippek, amelyek segítségével a félautomata sörétes puskát, illetve általában a puskákat tisztíthatjuk és gondozhatjuk. Ugyanakkor igaz, hogy a Franchi puskák valóban a vadász szolgálatára vannak tervezve.
Mert nem a szép fa vagy a szép gravírozás az, ami különbséget tesz, amikor a bozótosban járunk, a mocsaras vizekben vadászunk, vagy amikor a sár már a csizmánkig ér! A különbség abban rejlik, hogy olyan eszköz van a kezünkben, amely felejthetetlen érzelmeket ad nekünk!
Így, miután elvégeztük a munkát és odafigyeltünk a puskánkra… talán ideje újra vadászni indulni!
Fordította: Albert Attila | FROMMER Kft.
H-1089 Budapest, Szenes Iván tér 10.
Telefon: +36 1 210 3506
Mobil: +36 30 213 7334
You must be logged in to post a comment Login